Справа №:755/19833/24
Провадження №: 2/755/267/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Катющенко В.П.
при секретарі - Мовчан А.С.
за участю: позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тесленко Юлія Петрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією 07.09.1994 на підставі Розпорядження №15/421 від 07.09.1994 квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належала: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних долях, по 1/3 частки кожному. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 . Після її смерті право власності на 1/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.09.2007 Коноваловою В.М., державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим №2н-2999, спадкова справа №841 набув її син - ОСОБА_6 , відповідно він став власником 2/3 частки квартири. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 . Після його смерті право власності на 2/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелиця Н.Ю. за реєстровим №1284, спадкова справа №29/202, набув його син - ОСОБА_4 . Частки права власності у вказаній квартирі розподілились наступним чином: за ОСОБА_5 - 1/3 частка, за ОСОБА_4 - 2/3 частки. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , на яку ОСОБА_5 оформила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелицею Н.Ю. 31.03.2021, за реєстровим №254. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 був син - ОСОБА_4 . Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Свої спадкові права на 1/3 частку вказаної квартири, ОСОБА_4 оформити не встиг, однак фактично спадщину прийняв в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується письмовими доказами. Відповідно, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 за законом є його троюрідний брат - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Останній, у встановлений законом строк з метою оформлення своїх спадкових прав за законом на квартиру АДРЕСА_1 , звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого троюрідного брата - ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. 26.09.2024. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 05.11.2024. В той же час, позивач отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій щодо 1/3 частини вище вказаної квартири, оскільки спадкоємець не зміг надати документи, що підтверджують факт проживання ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , з огляду на що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вищевказані обставини позбавляють позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частину вказаної вище квартири, тому останній змушений звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки, витребувано докази. 
02.12.2024 від представника відповідача КМР надійшов відзив на позовну заяву. У якому висловлене клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача.
07.01.2025 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи померлого ОСОБА_4 та заява про розгляд справи за відсутності приватного нотаріуса.
17.01.2025 до суду від представника позивача та позивача, кожного окремо, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17.01.2025, постановленою без оформлення окремого документу із зазначенням у протоколі судового засідання, закрито підготовче провадження у даній справі. 
Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №155 від 19.03.25 відповідно до п.п.2.3.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл вказаної судової справи між суддями. 
27.03.2025 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тесленко Юлія Петрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.03.2025 прийнято дану цивільну справу до свого провадження та призначено її до підготовчого судового засідання.
22.05.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи витягу за Спадкового реєстру № 81081374 від 07.05.2025, виклик свідків, заміну первісного відповідача КМР на належного ОСОБА_3 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05.06.2025, постановленою без оформлення окремого документу із зазначенням у протоколі судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, виклик свідків та залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , учасникам справи роз`яснені права на подання заяв по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки.
11.06.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про проведення підготовчого засідання за їх відсутності.
19.06.2025 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову та проведення підготовчого засідання за її відсутності.
Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторін та свідків.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила, що спадщину після смерті ОСОБА_4 у вигляді 2/3 частки квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , позивач оформив та отримав відповідне свідоцтво. В частині 1/3 частки вказаної квартири, то ОСОБА_4 не оформив право на спадщину так як помер, але на час відкриття спадщини проживав із мамою.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_4 до 2020 року проживав по АДРЕСА_3 , а коли його батько захворів (ампутували ногу), переїхав проживати до батьків в квартиру по АДРЕСА_1 . Після смерті батька, ОСОБА_8 залишився проживати із мамою ОСОБА_5 , оскільки вона мала онкологічне захворювання 4 стадії та потребувала стороннього допомоги. ОСОБА_4 проживав разом із своєю мамою ОСОБА_5 в квартирі по АДРЕСА_1 до вибуху газу у цьому будинку, тобто до 22.06.2023. Оскільки мешканців відселяли, ОСОБА_4 разом із мамою ОСОБА_9 переїхали проживати в квартиру по АДРЕСА_3 , де разом і проживали до дня смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_4 після смерті матері важко хворів і не подав заяву про прийняття спадщини та у подальшому не встиг оформити свої спадкові права після смерті матері, оскільки помер. Інших спадкоємців майна ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не має. Його, позивача, мати ОСОБА_3 не претендує на спадщину.
Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що була сусідкою ОСОБА_4 за адресою по АДРЕСА_3 . У неї, свідка, у 2020 році помер чоловік та у цей час ОСОБА_8 переїхав проживати до батьків, оскільки його батьку ампутували ногу, мати мала онкологічне захворювання та за ними слід було доглядати. Після вибуху у будинку де вони проживали, ОСОБА_4 разом із мамою переїхали проживати в квартиру по АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 облаштував квартиру для спільного проживання із мамою, придбав для неї ліжко. Потім його мама померла, а невдовзі помер і ОСОБА_8 . Останній не був одружений і дітей не мав. Крім ОСОБА_1 інших родичів сім`ї ОСОБА_11 свідок не знає.
В частині допиту інших свідків, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , представник позивача відмовилась, у зв`язку із неможливістю з об`єктивних причин забезпечити їх явку в судове засідання, про що подала відповідну заяву, яка прийнята судом.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено що, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками записані ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві.
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками записані ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що підтверджується посвідкою про народження серії НОМЕР_2 виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.129).
Згідно архівної довідки від 29.04.2024 № 01-44/1302 Державного архіву Харківської області у метричній книзі Іоанно - Предтеченської церкви м. Харкова Харівської губернії є запис № 168 про народження 14.07.1911 та хрещення 30.07.1911 ОСОБА_16 такого змісту: «Валентинъ» батьки якого «Полтавской губ. Миргородского уезда и волости козакъ Иванъ Сименовъ сынъ Гавришъ и законня жена его ОСОБА_18 дочъ» (а.с.50).
Згідно архівної довідки від 18.04.2024 № 01/44/283 Державного архіву Харківської області у метричній книзі Іоанно - Предтеченської церкви м. Харкова Харівської губернії є запис № 87 про народження 26.02.1914 та хрещення 07.04.1914 ОСОБА_19 такого змісту: «Леонидъ» батьками якого «Полтавськой губ. Города Миргорода козакъ Иванъ Сименовъ сынъ Гавришъ и законная жена его ОСОБА_18 дочъ» (а.с.67).
Тобто, ОСОБА_16 та ОСОБА_19 є рідними братами.
ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 його батьками записані ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого Ленінським ЗАГС, актовий запис № 926 (а.с.63) .
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим б/ЗАГС Ленінського району, актовий запис № 740 (а.с.132).
З огляду на викладене вбачається, що позивач ОСОБА_1 є трьоюрідним братом спадкодавця ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261-1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.
Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
В силу ч.ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За приписами ч. 1 ст. 1269, ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у строк тривалістю шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
На момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно свідоцтва про право власності на житло вданим Дніпровською районною державною адміністрацією, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних долях. (а.с.13).
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданим відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.15)
Після її смерті право власності на 1/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.09.2007 Коноваловою В.М., державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим №2н-2999, спадкова справа №841 набув її син - ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ).
Після його смерті право власності на 2/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелиця Н.Ю. за реєстровим №1284, спадкова справа №29/202, набув його син - ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
За життя ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепилицею Н.Ю та зареєстровано в реєстрі за № 254, в якому зробила розпорядження на належну їй частку квартири АДРЕСА_1 , заповідає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 
ОСОБА_4 помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ).
01.02.2024 ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті його троюрідного брата ОСОБА_4 який помер приблизно 11.01.2024. 
01.02.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. було заведено спадкову справу № 2/2024 щодо майна померлого приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2024, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. за реєстровим №1266, спадкова справа №2/2024, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , є його троюрідний брат ОСОБА_1 
05.11.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 після померлого приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.16, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна.
За нормою ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси наділені повноваженнями щодо вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. 
За ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно, тобто заміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язком, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.
Для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Тобто, критерієм визнання спадкоємця присутнім є постійне проживання останнього в одному будинку або квартирі з померлим, про що потрібно надати відповідні докази.
Навіть якщо спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК. Їм необхідно лише звернутися до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину. Законодавчо строк на оформлення спадщини не регламентований, так само як і прийняття спадщини без звернення до нотаріуса.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Судом встановлено, що згідно довідки Комунального підприємства «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» житлово - експлуатаційної дільниці №411 від 09.10.2024 № 992 ОСОБА_4 разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.02.2021 по 22.06.2023. 
Відповідно до акту про проживання від 09.10.2024 складеного у присутності сусідів ОСОБА_12 , ОСОБА_21 про те що, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 з лютого 2021 по 22.06.2023 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно письмових пояснень ОСОБА_12 , остання підтвердила, що особисто знала родину ОСОБА_11 , оскільки її квартира розташована на 14 поверсі під квартирою ОСОБА_11 . Більшу частину життя ОСОБА_8 проживав в будинку із батьками, її донька приходила до них у гості. ОСОБА_8 переїхав проживати разом з батьками з лютого 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . 22.06.2023 після вибуху газу в будинку всіх мешканців виселили, так вони переїхали жити за іншою адресою.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_13 , остання підтвердила, що працюючи консьєржем в будинку добре знала родину ОСОБА_11 . ОСОБА_5 часто запрошувала в гості, допомагала та постійно спілкувалися на тему садівництва. З початку 2021 ОСОБА_8 став постійно проживати з мамою ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька у травні 2021 року ОСОБА_8 остаточно проживав з мамою. Після вибуху в будинку, який призвів до непридатності проживання, з 22.06.2023 ОСОБА_8 з ОСОБА_22 переїхали проживати в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де невдовзі померла ОСОБА_22 .
Згідно письмових пояснень ОСОБА_23 цими поясненнями підтвердила, що з родиною ОСОБА_11 в неї були дружні стосунки, підтвердження чого є той факт, що вона повністю їм довіряла і у них зберігала ключі від своєї квартири. ОСОБА_8 , ОСОБА_24 та ОСОБА_22 мешкали в будинку десятки років. Дитинство ОСОБА_8 проходило саме в будинку АДРЕСА_1 , тут він ходив до школи та навчався в університеті. З часом він переїхав у квартиру своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_3 , проте досить часто приходив до батьків. Після смерті батька у травні 2021 року ОСОБА_8 не міг залишити маму і продовжив проживати з нею. Після вибуху в будинку 22.06.2023 ОСОБА_8 з мамою вимушено переїхали у квартиру бабусі у зв`язку з відселенням усіх мешканців будинку. Після цього Лариса померла.
Відповідно до акту про проживання від 23.10.2024 складений у присутності сусідів ОСОБА_25 та ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 з 22.06.2023 по день смерті матері та своєї смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно письмових пояснень ОСОБА_14 , остання цими поясненнями підтвердила, що сім`ю знала давно, у зв`язку з тим, що квартира в будинку за адресою: АДРЕСА_3 ще отримала бабуся ОСОБА_8 , до якої часто приходили в гості ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та ОСОБА_8 . На той період часу родина ОСОБА_11 працювала, а бабуся з віком осліпла і їй потрібна була допомога і догляд. Саме тому вони звернулися з проханням її доглядати. Після смерті бабусі ОСОБА_8 почав проживати в цій квартирі, але з часом коли знадобилась допомога та догляд за батьком, на початку 2021 року він повернувся до батьків. Випадок в будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживання в якому стало неможливим і ОСОБА_8 з мамою переїхали до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , у якій ІНФОРМАЦІЯ_9 померла його мама.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_10 цими поясненнями підтвердила, що за адресою АДРЕСА_3 спочатку проживала бабуся ОСОБА_26 , після смерті якої в квартиру переїхав ОСОБА_8 . Часто бачила як він ходив займатися спортом, а вдома слухав музику, він був порядною людиною. На початку 2021 року в нього захворіли батьки і він був змушений переїхати в батьківську квартиру для догляду за ним. Але 22.06.2023 він з мамою повернувся до своєї квартири, в якій невдовзі померла його мати.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
При цьому, частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Частиною шостою цієї ж статті визначено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації, а відтак, не може бути підставою для відмови у встановлені факту спільного проживання. Під спільним проживанням слід розуміти мешкання осіб за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного.
Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням наданих суду пояснень учасниками справи, а також пояснень свідків, суд прийшов висновку про доведеність факту постійного проживання померлого приблизно 11.01.2024 ОСОБА_4 з померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , станом день її смерті.
Зважаючи на те, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його троюрідний брат ОСОБА_1 , останньому в порядку спадкування за законом перейшло право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке останній не має можливості оформити, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 на день її смерті.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Надаючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 15, 328, 392, 1216, 1218, 1221, 1223, 1225, 1261-1265, 1267-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 34, 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595, ст.ст. 2, 4-6, 10-13, 76-84, 89, 141, 209, 210, 258, 259, 263-265, 267, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 , АДРЕСА_6 ) до Київської міської ради (код в ЄДРПОУ: 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_10 , АДРЕСА_6 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тесленко Юлія Петрівна (бул. Лесі Українки, 20, кв.36. м. Київ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_9 , право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 18.03.2026.
Суддя: