Єдиний унікальний номер № 285/6592/25
Провадження № 1-кп/0285/349/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі
головуючого-судді    ОСОБА_1 ,
за участю секретаря   ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 ,
обвинуваченого    ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого  ОСОБА_5 ,
потерпілої     ОСОБА_6 ,
представника потерпілого  ОСОБА_7 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Звягель кримінальне провадження № 285/6592/25 (12025060000001444)по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сінгури Житомирського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11 вересня 2025 року близько 09 год. 20 хв. керував технічно справним автомобілем «Volvo ХС90» реєстраційний номе: НОМЕР_1 (на нідерландській реєстрації) та рухався ним в м. Звягель Житомирської області по вул. Коростенській, зі сторони автодороги Київ-Чоп в напрямку вулиці Шепетівської.
Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом та наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць Шевченка - Коростенська - Шепетівська в м. Звягель Житомирської області, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.3.б) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР, Правила), проявив неуважність, не простежив за дорожньої»: обстановкою та її змінами, під час руху проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР та таким чином, в порушення вимог пункту 2.3.д) Правил створив загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні ним транспортним засобом за вказаних умов.
Продовжуючи рух автомобілем, без вжиття жодних заходів для усунення створеної ним небезпечної обстановки, водій ОСОБА_4 , рухаючись по другорядній дорозі та, виїхавши на перехрестя вулиць Шевченка - Коростенська - Шепетівська, в порушення вимог пункту 16.11. ПДР, не надав дорогу рейсовому автобусу сполученням «Житомир-Ярунь» марки «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який перевозив пасажирів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,  ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ,  ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , при цьому рухався по вул. Шевченка, яка є головною дорогою, з права на ліво відносно напрямку руху його автомобіля, шо призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 3-8 ребер зліва та 4-5 справа, перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки, крововиливу в дно ромбовидної ямки головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в правій висковій ділянці, крововиливів в м`які тканини шиї, саден в ділянці передньо-зовнішньої поверхні лівого плечового суглоба з переходом на лівий грудний м`яз, на зовнішній поверхні лівого плеча, передпліччя та кисті, обширних осаднень та множинних поверхневих ран на лобі, обидвох щоках, в лівій вилично-висковій ділянці, рани, в ділянці зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглоба, обширної зяючої рани на правій боковій поверхні голови від висково-тім`яної ділянки з переходом в навколовушпу з відсутністю вушної раковини, нижньощелепну ділянку, ран на лобі справа, на спинці носа, на правій боковій поверхні шиї, на підборідді, які входять в комплекс поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, супроводжувалися розвитком механічної асфіксії від стискання органів шиї та грудної клітини, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.
Пасажир автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної тупої травми тіла: забою грудної клітки та перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням та заходженням уламків, які відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я.
Пасажир автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла лівої ключиці в середній третині зі зміщенням та заходженням уламків на ширину діафізу, яке відноситься до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я.
Пасажир автобуса «Mеrcеdes-Bеnz Sprinter» ОСОБА_29 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: рваної рани обличчя з дефектом м`яких тканин, рваної рани лівого променево-зап`ясного суглоба, рваних ран IІI-ІV пальців правої кисті, закритого перелому тіла лівої лопатки зі зміщенням, розриву лівого акроміально-ключичного з`єднання, які відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розлад здоров`я.
Водій автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тіла: множинних саден лівого ліктьового суглоба, травматичного розриву колатеральної зв`язки лівого ліктьового суглоба, множинних колото-рваних ран лобної ділянки голови, садна задньої поверхні лівого плечового суглоба, множинних саден грудної клітки зліва, які відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я.
Пасажир автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» ОСОБА_37 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих множинних переломів кісток тазу у вигляді осколкового перелому правої кульшової западини, перелом правої тазової кістки і лівої бокової маси крижової кістки зі зміщенням, рваної рани лівого плечового суглоба з дефектом м`яких тканин, які відносяться до середньої тяжкості ушкоджень, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я, але не являються небезпечними для життя.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог підпунктів б) та д) п. 2.3. та п 16.11., а також дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановка виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у зазначеному правопорушенні визнав, однак цивільні позови заявлені потерпілими визнав лише частково, та пояснив, що 11 вересня 2025 року близько 09:00, перебуваючи у місті Звягель, здійснював перегін автомобіля «Volvo XC90» з-за кордону та після отримання документів на митниці рухався вулицею, що веде до перехрестя, де сталося ДТП. Він визнав, що був неуважним, що, на його думку, призвело до зіткнення. Зі слів обвинуваченого, перед під`їздом до перехрестя він спочатку подивився наліво і побачив вантажний автомобіль, потім направо — помітив маршрутку, яка, на його переконання, була далеко, тому вирішив виїхати на перехрестя. Обвинувачений зазначив, що він почав знижувати швидкість перед перехрестям та частково призупинив рух, однак повністю не зупинявся. Видимість на місці події була достатня, музика у салоні грала тихо, телефон лежав на пасажирському сидінні, відволікання від керування не відбувалося. Зі слів обвинуваченого, погодні умови того дня були сприятливими — ясна сонячна погода. Швидкість руху перед перехрестям він оцінює як не більше 60 км/год, водійське посвідчення отримав у 2021 році. Він бачив дорожній знак «Дати дорогу» перед перехрестям, перед зіткненням повністю не зупинявся, оскільки вважав, що проїде. В результаті ДТП у його автомобілі були пошкоджені передня права частина, бампер, капот та крило, у автобуса — бокова ліва частина та водійська сторона. Обвинувачений перебував у транспортному засобі один. За його словами, причиною ДТП стало необережне та неуважне керування. Після події він частково відшкодовував шкоду потерпілим і має всі відповідні чеки; зобов`язався здійснити компенсацію решти шкоди. Обвинувачений визнав свою провину, заявив що розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Він повідомив, що на даний час не працює, та має групу інвалідності; можливості працевлаштуватися обмежені, однак йому запропонували варіант роботи, на який він очікує.
Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що проживає в с-щі Довбиш, на даний час працює водієм у ПП «РІМ-Богдан» та на момент події також обіймав посаду водія. З його слів, дорожньо-транспортна пригода сталася 11 вересня 2025 року, коли він, керуючи бусом, рухався за маршрутом Ярунь – Житомир зі сторони м. Рівне та наближався до перехрестя при в`їзді до міста Звягель. Рухаючись головною дорогою зі швидкістю не більше 50 км/год, він побачив ліворуч легковий автомобіль марки «Volvo», який наближався з боку с. Наталівка та почав зменшувати швидкість, у зв`язку з чим він продовжив рух, розцінивши такі дії як надання йому переваги. Однак безпосередньо на перехресті вказаний автомобіль раптово збільшив швидкість руху, яку потерпілий орієнтовно оцінює як понад 70–80 км/год, у зв`язку з чим він здійснив маневр вправо та одночасно застосував гальмування, проте уникнути зіткнення не вдалося. Внаслідок ДТП бус перекинувся, пасажири вибивали вікна та самостійно залишали салон транспортного засобу. На місці події працівники поліції вилучили його документи, після чого бригада швидкої медичної допомоги надала йому первинну допомогу (було встановлено катетер) та доставила до лікарні, де він перебував на стаціонарному лікуванні, а також проходив додаткові обстеження в інших медичних закладах; загальний період лікування, зі слів потерпілого, становив близько трьох з половиною місяців. Потерпілий зазначив, що вказане перехрестя йому добре відоме, оскільки він перетинає його регулярно (близько чотирьох разів на день) у зв`язку із здійсненням перевезень за маршрутом Житомир – Олевськ; зі сторони с. Наталівка перед перехрестям встановлені дорожні знаки «Уступи дорогу» та «Проїзд без зупинки заборонено», які були наявні на момент події та встановлені й нині, тому вважає, що водій автомобіля «Volvo», виїжджаючи з другорядної дороги, порушив Правила дорожнього руху та не надав йому переваги в русі. На його думку, водій «Volvo» мав можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування або зміни напрямку руху, однак продовжив рух прямо. Погодні умови в день події були сприятливими: ясна сонячна погода, сухе дорожнє покриття. Потерпілий також пояснив обставини перевезення пасажирів у день події, зазначивши, що рух розпочався з с. Ярунь до буса зайшло орієнтовно 10–15 пасажирів, у с. Пилиповичі – ще двоє; автобус мав приблизно 22–24 сидячих місця; точної кількості пасажирів та їх розміщення (чи всі сиділи, чи були стоячі) він не пам`ятає, зазначивши лише, що серед пасажирів були особи з дітьми, яким поступалися місцями. Унаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, а саме травми пальців рук із пошкодженням зв`язок та наявністю уламків, струс головного мозку, рану голови, що потребувала ушивання, що підтверджується медичною документацією; перебував на лікарняному близько трьох з половиною місяців, проходив болісне лікування із застосуванням антибіотиків та ін`єкцій знеболювальних препаратів. Його середньомісячний дохід становив близько 20 000 грн; транспортний засіб був застрахований, однак страхове відшкодування на час розгляду справи не виплачено, при цьому йому було роз`яснено можливість звернення до страхової компанії після завершення судового розгляду. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди у сумі 200 000 грн, потерпілий послався на тривале лікування, фізичний біль, необхідність подальшого лікування, понесені матеріальні витрати, значний психологічний стрес у зв`язку з подією, а також на те, що водій автомобіля «Volvo» не вибачився та не відвідував його під час перебування в лікарні. Потерпілий підтримав заявлений цивільний позов у повному обсязі та просив суд суворо покарати обвинуваченого.
Представник цивільного позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що також представляє інтереси цивільного позивача — приватного підприємства «РІМ-Богдан» — та повністю підтримує поданий цивільний позов. Він зазначив, що заявлена матеріальна шкода належним чином обґрунтована матеріалами справи, зокрема наявними висновками експертів та результатами проведених експертиз, які визначили розмір завданих збитків, у зв`язку з чим підприємством заявлено вимогу про відшкодування шкоди в сумі 765 000 гривень. Представник пояснив, що питання страхової виплати у межах цього кримінального провадження не розглядається і не включалося до позовних вимог, оскільки компенсація, яка належить від страхової компанії, буде надаватися окремо відповідно до договору страхування після набрання вироком законної сили; зі слів представника, після отримання вироку страхова компанія протягом кількох днів приймає рішення щодо здійснення виплати. В межах цивільного позову проситься стягнути саме ту суму шкоди, яка не покривається лімітом страхової компанії — різницю між фактичним розміром збитків та страховою виплатою, а також витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження та інші судові витрати, що у сукупності становить 765 000 гривень. 
Потерпіла ОСОБА_15 у судовому засіданні на запитання суду повідомила, що не бажає надавати показання, у зв`язку з чим відмовилась від їх надання, зазначивши, що це її право. Разом з тим потерпіла підтвердила, що поданий нею цивільний позов підтримує. На запитання суду щодо підстав заявлення вимоги про відшкодування моральної шкоди потерпіла пояснила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження, які спричиняють їй біль, при цьому лікарями їй було повідомлено, що наслідки травм можуть залишитися на все життя. Також потерпіла зазначила, що після події у неї з`явився страх користуватися транспортними засобами, зокрема вона не може сісти у маршрутний транспорт, протягом двох тижнів після події не могла спати, а її життя змінилося у гірший бік. Крім того, вона повідомила, що має сестру, яка є інвалідом з дитинства та за якою вона здійснює догляд. На запитання суду потерпіла пояснила, що обвинувачений частково відшкодував їй шкоду, передавши грошові кошти у сумі 2000 гривень, з яких одну тисячу гривень надав до суду та ще одну тисячу гривень — на Різдво, які вона прийняла. Також потерпіла зазначила, що обвинувачений цікавився станом її здоров`я, як і його мати, та просив у неї вибачення. Щодо покарання обвинуваченого потерпіла поклалася на розсуд суду, водночас зазначивши, що не бажає його ізоляції від суспільства, а вважає за доцільне, щоб він працював та відшкодовував завдану шкоду. 
Законний представник потерпілого ОСОБА_38 у судовому засіданні пояснила, що під час дорожньо-транспортної пригоди вона в маршрутці не перебувала, а в салоні знаходився її син, який їхав на навчання. За її словами, після події дитина певний час перебувала вдома, у неї спостерігаються постійні нервові зриви, у зв`язку з чим вони й надалі звертаються за медичною допомогою та проходять лікування. Також вона зазначила, що мати обвинуваченого телефонувала їй перед попереднім судовим засіданням та пропонувала передати 2000 гривень, однак раніше ні обвинувачений, ні його родичі до лікарні не приходили та станом здоров`я дитини не цікавилися. На запитання суду ОСОБА_38 повідомила, що підтримує поданий цивільний позов, а питання щодо призначення покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду. Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що наразі почувається нормально, однак у нього болить рука; раніше він займався боксом, проте після події припинив відвідувати тренування. 
Потерпіла ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснила, що під час події перебувала у маршрутному автобусі, який рухався прямо, тоді як автомобіль обвинуваченого рухався з боку м. Коростеня у напрямку м. Шепетівка. За її словами, водій маршрутного автобуса, побачивши автомобіль обвинуваченого, тримався за кермо та вигукував, щоб той зупинився, оскільки, на її думку, автомобіль рухався з великою швидкістю та небезпечно. Потерпіла зазначила, що спостерігала, як автомобіль обвинуваченого швидко наближався, і вважала, що він має зупинитися та пропустити маршрутку, однак майже одразу стався сильний удар. Унаслідок зіткнення маршрутний автобус перекинувся. Потерпіла повідомила, що спочатку автомобіль обвинуваченого здійснив зіткнення з маршрутним автобусом у його передню частину з боку водія, після чого транспортний засіб обвинуваченого відкинуло, і відбувся повторний удар у ділянці вікна біля місця, де вона сиділа, унаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, зокрема ушкодження ключиці, лопатки та черепно-мозкову травму. Вона зазначила, що під час перекидання автобуса на неї впали інші пасажири, навколо було розбите скло, люди кричали, а вона відчувала значний біль та втратила можливість рухатися. Також поряд з нею перебувала маленька дитина віком близько півтора року, яка отримала травму голови. Потерпіла зазначила, що з голови у неї була значна кровотеча, а сумка та її вміст, зокрема банківські картки, були пошкоджені. Внаслідок отриманої черепно-мозкової травми вона частково не відчуває пів голови, відчуває постійний біль, печіння та запаморочення, лікарі повідомили, що такі наслідки можуть залишитися на все життя. Потерпіла пояснила, що перебувала на лікуванні у медичних закладах близько півтора місяця, перенесла три операції та планується ще одна. Вона також уточнила, що перебувала на стаціонарному лікуванні у м. Звягель протягом одного тижня та близько трьох з половиною тижнів у Житомирській обласній лікарні. Потерпіла зазначила, що обвинувачений її станом здоров`я не цікавився та до неї не приходив, поруч із нею перебував лише її чоловік. Щодо призначення покарання обвинуваченому потерпіла поклалася на розсуд суду. На запитання захисника потерпіла повідомила, що раніше неодноразово користувалася послугами водія цього маршрутного автобуса, якого характеризує як уважного водія, який рухався повільно та обережно. Крім того, потерпіла підтвердила, що шрами на її обличчі з`явилися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що під час події перебувала разом з чоловіком у маршрутному автобусі який рухався з села Ярунь у місто Звягель, на перехресті при під`їзді до міста Звягель в ліву сторону автобуса під час руху в`їхав легковий автомобіль. Від зазначеного удару автобус перекинувся і її чоловік від отриманих травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув на місці. А вона встигла схопитись за ручку сидіння і тому лише отримала велику кількість травм, в тому числі розірвані сухожилля рук. Після ДТП обвинувачений до неї жодного разу не звертався та не просив вибачення, однак до неї зверталась мати обвинуваченого та періодично надавала їй матеріальну допомогу. Щодо призначення покарання обвинуваченому потерпіла зазначила, що якщо обвинувачений виплатить кошти щоб вона могла поставити пам`ятник чоловікові та вилікувати собі руки тоді вона не наполягатиме на позбавленні його волі.
Крім показань потерпілих, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспорної пригоди від 11.09.2025 року з фототаблицею до нього (т. 2 а.с. 7-25).
Висновком експерта Звягельської філії Державної спеціалізованої установи «Житомирське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 265, згідно якого смерть ОСОБА_14 настала від поєднаної травми голови, шиї, грудної клітини, кінцівок, яка супроводжувалася розвитком механічної асфіксії від стискання органів шиї та грудної клітини (т. 2 а.с.26-28).
Висновком експерта № СЕ-19/106-25/17434-ІТ від 13.10.2025 року, з якого вбачається, що на момент ДТП робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автобуса Mercedes знаходились в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану наданого на дослідження автобуса Mercedes, не встановлено ознак технічного характеру, які могли призвести до раптової відмови або втрати працездатності систем, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т. 2 а.с. 39-48).
Висновком експерта № СЕ-19/106-25/17436-ІТ від 06.10.2025 року, з якого вбачається, що на момент ДТП робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля Volvo знаходились в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану наданого на дослідження автомобіля Volvo, не встановлено ознак технічного характеру, які могли призвести до раптової відмови або втрати працездатності систем, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т. 2 а.с. 49-58).
Висновком експерта № СЕ-19/106-25/17433-ІТ від 21.10.2025 року, з якого вбачається, що контактна взаємодія автобуса Mercedes та автомобіля Volvo відбулася між передньою правою кутовою частиною автомобіля Volvo з передньою правою частиною автомобіля Mercedes. В момент первинного контакту кут між повздовжніми осями автобуса Mercedes та автомобіля Volvo становив близько 55-+5 градусів(т. 2 а.с. 59-71).
Висновком експерта Овруцької філії Державної спеціалізованої установи «Житомирське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 230, згідно якого при проведенні експертизи по медичній документації, виписаній на ім`я ОСОБА_15 в останньої було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: закрита поєднана тупа травма тіла, забій грудної клітки, перелом правої ключиці в середній третині зі зміщенням та заходженням уламків. Цілком можливе виникнення зазначених вище ушкоджень за обставин і в час вказаних у постанові — 11.09.2025, пасажир автобуса, потерпілий внаслідок ДТП (зіткнення автобуса із легковим автомобілем). На момент закінчення експертизи по наявним даним, тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище тупої травми тіла відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я (т. 2 а.с.77).
Висновком експерта Овруцької філії Державної спеціалізованої установи «Житомирське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 215, згідно якого при проведенні експертизи по медичній документації, виписаній на ім`я ОСОБА_39 в останнього було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: закритий перелом тіла лівої ключиці в середній третині зі зміщенням та заходженням уламків на ширину діафізу. Цілком можливе виникнення зазначених вище ушкоджень за обставин і в час вказаних у постанові — 11.09.2025, пасажир автобуса, потерпілий внаслідок ДТП (зіткнення легкового автомобіля із автобусом). На момент закінчення експертизи по наявним даним, тілесні ушкодження у вигляді вказаного вище перелому лівої ключиці відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я (т. 2 а.с.96-98).
Висновком експерта Овруцької філії Державної спеціалізованої установи «Житомирське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 213, згідно якого при проведенні експертизи по медичній документації, виписаній на ім`я ОСОБА_29 в останньої було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: рвана рана обличчя з дефектом м`яких тканин (ліва скронево-вилично-лобна ділянка), рвана рана лівого променево-зап`ясного суглоба, рвані рани ІІІ-ІV пальців правої кисті, закритий перелом тіла лівої лопатки зі зміщенням, розрив лівого акроміально-ключичного з`єднання. Цілком можливе виникнення зазначених вище ушкоджень за обставин і в час вказаних у постанові — пасажир автомобіля, потерпілий внаслідок ДТП (зіткнення автомобілів). На момент закінчення експертизи по наявним даним, тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище поєднаної тупої травми тіла відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я (т. 2 а.с.102-104).
Висновком експерта Овруцької філії Державної спеціалізованої установи «Житомирське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 212, згідно якого при проведенні експертизи по медичній документації, виписаній на ім`я ОСОБА_9 в останнього було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: поєднана травма тіла: множинні садна лівого ліктьового суглоба, травматичний розрив колатеральної зв`язки лівого ліктьового суглоба, множинні колото-рвані рани лобної ділянки голови, садно задньої поверхні лівого плечового суглоба, множинні садна грудної клітки зліва. Цілком можливе виникнення зазначених вище ушкоджень за обставин і в час вказаних у постанові — водій автобуса, потерпілий внаслідок ДТП (зіткнення автобуса та легкового автомобіля) На момент закінчення експертизи по наявним даним, тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище поєднаної тупої травми тіла відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я (т. 2 а.с.105-107).
Висновком експерта Чуднівського відділення Бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради № 270, згідно якого згідно даних медичної документації ОСОБА_30 є слідуючі тілесні ушкодження: закриті множинні переломи кісток тазу у вигляді осколкового перелому правої кульшової западини, перелому правої тазової кістки і лівої бокової маси крижової кістки зі зміщенням, рвана рана лівого плечового суглоба з дефектом м`яких тканин. Дані тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі. Що визвали тривалий розлад здоров`я, але не являються небезпечними для життя. (т. 2 а.с.110,111).
Довідкою токсикологічного дослідження ОСОБА_4 , згідно якої етиловий алкоголь не виявлений (т. 2 а.с.112).
Довідкою токсикологічного дослідження ОСОБА_9 , згідно якої етиловий алкоголь не виявлений (т. 2 а.с.113).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2025 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останній пояснив та показав обставини дорожньо-транспортної пригоди (т. 2, а.с. 140-149).
Висновком експерта № КСЕ-19/106-25/20247 від 13.11.2025 року, з якого вбачається, що в умовах даної ДТП швидкість руху автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» р/н АМ0141AD визначається рівною не менше 45,3 км/год, а швидкість руху автомобіля «Volvo XC90» р/н НОМЕР_1 до ДТП становила 44,7 км/год. В умовах місця пригоди, при заданому комплексі вхідних даних та візуальної інформації зафіксованої в наданому на дослідження відеозаписі, водій автобуса «Mercedes-Benz Sprinter» ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volvo XC90» шляхом своєчасного застосування гальмування у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР з моменту виявлення небезпеки для руху. У даній дорожній ситуації, невідповідність дій водія автомобіля «Volvo XC90» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із виникненням досліджуваної ДТП. (т. 2 а.с. 153-162).
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною поза розумним сумнівом винність обвинуваченого ОСОБА_4 і його умисні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , ОСОБА_9 , ОСОБА_30 та ОСОБА_40 .
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України судом не встановлено. Судом встановлено пом`якшуючу обставину передбачену ч. 2 ст. 66 КК України - відсутність життєвого досвіду у ОСОБА_4 .
Суд не приймає до уваги щире каяття обвинуваченого, про яке у судовому засіданні заявляв захисник, оскільки Верховний Суд неодноразово зауважував, що щире каяття повинно мати не формальний характер, оскільки воно характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину. Це ставлення виявляється в тому, що винний визнає свою винуватість, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль стосовно цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого і готовність відбувати покарання. Щире каяття – це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують її щире каяття.
Тож можна зробити висновок, що щире каяття – це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Суд приймає до уваги, що обвинувачений особисто не спілкувався з потерпілими, не провідував їх у лікарні та не просив вибачення за вчинене (за винятком потерпілої ОСОБА_15 ).
Водночас обвинувачений мав можливість добровільно вжити заходів для відшкодування заподіяної шкоди, спричиненої потерпілим унаслідок ДТП, зокрема провідати їх у лікарні, попросити вибачення та запропонувати їм компенсацію або ініціювати усунення заподіяної шкоди іншим чином, однак він особисто цього не зробив, а цим займалась його мама, що свідчить про відсутність у нього щирого каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, характеризуючих даних особи, згідно яких характеризується задовільно, та думку потерпілих.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде досягнуто виключно в умовах його ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Також суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки вважає, що внаслідок застосування зазначеної статті не буде досягнуто мети призначеного покарання.
Вирішуючи питання по заявлених потерпілими цивільних позовах суд приходить до наступного висновку.
Щодо цивільного позову Приватного підприємства “Рім-Богдан”. (т.1 а.с.73-135).
Статтями 127, 128 КПК передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. 
Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин першої, другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Зі змісту листа МТСБУ від 01.12.2025 р. №8-15-016/30123 вбачається, що останнє виплатило ПП “Рім-Богдан” страхове відшкодування у розмірі 250 000 грн (т.1 а.с.77).
Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження №13/09/25 від 07.10.2025 р. вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mercedes Benz Sprinter, д.н.з НОМЕР_3 станом на дату ДТП становить 1 015 006,49 грн. (т.1 а.с.83-95).
Отже, враховуючи вищенаведені норми матеріального права, а також досліджені докази, суд доходить висновку, що вимога ПП “Рім-Богдан” до ОСОБА_4 , є обґрунтованою оскільки саме на останнього покладено обов`язок по відшкодуванню заподіяних збитків у розмірі 765 006,49 грн = 1 015 006,49 грн (матеріальний збиток) — 250 000 грн (страхове відшкодування), оскільки ця сума є такою яка перевищує ліміту відповідальності страховика.
Щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПП “Рім-Богдан” витрат за проведення транспортно — товарознавчого дослідження в сумі 15 306,48 грн, то суд відмовляє у їх стягненні оскільки в порушення вимог ст.91 КПК цивільним позивачем не надано доказів, що ним ці витрати були понесені, а саме не надано квитанцію про їх оплату. 
Що стосується питання відшкодування ОСОБА_4 витрат, понесених цивільним позивачем ПП “Рім-Богдан” на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений з адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав: договір про надання правової допомоги від 19.09.2025 р; Акт наданих послуг від 08.12.2025 р.; квитанцію до прибуткового касового ордеру №б/н від 08.12.2025 р; копію резолютивної частину ухвали слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 05.11.2025 р. про скасування арешту. 
Разом з тим, як вбачається зі змісту квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 08.12.2025 р, вона не відповідає вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні,  затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 р. за №148, зокрема не містить номеру за якім було його зареєстровано в журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів.
Зазначені обставини викликають сумнів щодо понесення позивачем відповідних витрат на правову допомогу.  
Щодо цивільного позову ОСОБА_9 (т.1 а.с.138-148).
Відповідно до ч. 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (ст. 23 ч. 3 ЦК України). 
При визначенні розміру заподіяної ОСОБА_9 моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 , суд враховує, що здоров`ю ОСОБА_9 було заподіяно шкоду, він зазнав фізичного болю, витратив часу для відновлення попереднього стану, перенесли емоційний стрес через отримані травми.
Виходячи із вимог розумності та справедливості суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_9 75 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
Щодо цивільного позову ОСОБА_29 (т.1 а.с.154-176).
Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_29 отримала травми, зокрема закритий перелом тіла лівої лопатки зі зміщенням, розрив лівого акроміально-ключичного з`єднання.
Внаслідок отримання зазначеної травми їй було проведено оперативне втручання, під час якого було використано “набір металоконструкції для остеосинтезу ключиці” вартістю 19 100 грн, що підтверджується рахунком на оплату №268 від 29 вересня 2025 р. та квитанцією про оплату від 30 вересня 2025 року (т.1 а.с.174,175).
Таким чином, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_29 заподіяної їй матеріальної шкоди підлягають до задоволення. 
При визначенні розміру заподіяної ОСОБА_29 моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 , суд враховує, що здоров`ю ОСОБА_29 було заподіяно шкоду, і це потягло за собою негативні зміни в її житті, негативні переживання та спогади, тривогу, емоційні й тілесні реакції при згадуванні, вона витратила багато часу і зусиль для відновлення попереднього стану, однак цього досягти їй повністю не вдалось, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, значно погіршився їх психологічний та фізичний стан, що додає постійних моральних страждань. 
Виходячи із вимог розумності та справедливості суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_29 250 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
Щодо цивільного позову ОСОБА_15 (т. 1 а.с.196-205).
При визначенні розміру заподіяної ОСОБА_15 моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 , суд враховує, що здоров`ю ОСОБА_15 було заподіяно шкоду, вона зазнала фізичного болю та страждань, витратила багато часу і зусиль для відновлення попереднього стану, перенесла сильний емоційний стрес через отримані травми, у неї суттєво порушено звичайний ритм її життя, погіршився їх психологічний та фізичний стан, що додає моральних страждань.
Виходячи із вимог розумності та справедливості суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_15 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
Щодо цивільного позову ОСОБА_38 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_34 (т. 1 а.с. 206-211).
При визначенні розміру заподіяної неповнолітньому ОСОБА_41 моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 , суд враховує, що здоров`ю ОСОБА_41 було заподіяно шкоду, він, як неповнолітній зазнав фізичного болю та страждань, переніс сильний емоційний стрес через отримані травми, у нього, як неповнолітнього порушено звичайний ритм життя, погіршився його психологічний та фізичний стан, наданий час має емоційні реакції при згадуванні, що додає моральних страждань.
Виходячи із вимог розумності та справедливості суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_38 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_34  50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.
Питання про речові докази вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Враховуючи тяжкість призначеного покарання суд дійшов висновку про наявність ризику ухилення обвинуваченого від його відбування, однак враховуючи дотримання обвинуваченим своїх обов`язків щодо явки до суду, а також його соціальні зв`язки, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили. Вирок у цій частині підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 615 КПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Покласти на засудженого наступні обов`язки:
- не відлучатись із місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першою вимогою;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі є.
Вирок в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після його оголошення. 
Цивільний позов Приватного підприємства “РІМ-Богдан” задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства “РІМ-Богдан” матеріальну шкоду спричинену внаслідок ДТП в розмірі 765 006 (сімсот шістдесят п`ять тисяч шість) гривень 49 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Цивільний позов  ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_9  моральну шкоду спричинену внаслідок ДТП в розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_29  задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_29 матеріальну шкоду завдану внаслідок злочинних дій в розмірі 19 100 (дев`ятнадцять тисяч сто) гривень 00 копійок та моральну шкоду завдану внаслідок злочинних дій в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, а всього 269 100 (двісті шістдесят дев`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_15  задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_15  моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.
Цивільний позов  ОСОБА_42 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_39 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_42 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_39 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 16045 (шістнадцять тисяч сорок п`ять) грн. 20 коп., а саме за проведення:
- судової інженерно-транспортної експертизи (висновок СЕ-19/106-25/17434-ІТ від 13.10.2025) в сумі 3565 гривень 60 копійок;
- судової інженерно-транспортної експертизи (висновок СЕ-19/106-25/17436-ІТ від 06.10.2025) в сумі 3565 гривень 60 копійок;
- судової інженерно-транспортної експертизи (висновок СЕ-19/106-25/17433-ІТ від 21.10.2025) в сумі 4457 гривень 00 копійок;
- комплексної судової фототехнічної експертизи та експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди (висновок КСЕ-19/106-25/20247 від 13.11.2025) в сумі 4457 гривень 00 копійок.
Речові докази в кримінальному провадженні, а саме: 
- автобус «Mercedes-Benz Sprinter» р/н АМ0141AD та автомобіль «Volvo XС90» р/н НОМЕР_1  — повернути власникам.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 18 вересня 2025 року на автобус «Mercedes-Benz Sprinter» р/н НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 08.10.2024 ТСЦ 1741, належить ПП «РІМ-БОГДАН» - скасувати.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 22 вересня 2025 року на автомобіль «Volvo XС90» р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , виданого 05.01.2022, належить Yildirim - Cicrk, адреса: 2729 LK Zoetermeer, Schuddebeursstraat 5 - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України, негайно після проголошення його резолютивної частини, вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий