ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3253/25	

Головуючий суддя І інстанції – Новікова І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 в адміністративній справі № 280/3253/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №104650015701 від 25.10.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області і Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу згідно записів Дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.11.2004 року періоди роботи з 22.08.1983 по 28.11.1986, з 26.03.1987 по 04.07.1989, з 16.04.1990 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 15.01.1992, з 15.01.1992 по 25.03.1993 та період навчання з 01.09.1977 по 24.06.1982 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 18.10.2024 з урахуванням висновків суду. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком №104650015701 від 25.10.2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно записів Дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.11.2004 року періоди роботи з 22.08.1983 по 28.11.1986, з 26.03.1987 по 04.07.1989, з 16.04.1990 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 15.01.1992, з 15.01.1992 по 25.03.1993 та період навчання з 01.09.1977 по 24.06.1982, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 18.10.2024, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти вимог – відмовлено. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що під час дослідження матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що при розрахунку пенсії не зараховано згідно дублікату трудової книжки від 12.11.2004 серії НОМЕР_1 періоди роботи: з 22.08.1983 по 28.11.1986, з 26.03.1987 по 04.07.1989, з 16.04.1990 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 15.01.1992, з 15.01.1992 по 25.03.1993 та період навчання з 01.09.1977 по 24.06.1982, оскільки вищезазначені періоди передують даті видачі дублікату трудової книжки. Окремі документи про стаж роботи, на підставі яких було внесено записи до дублікату трудової книжки заявником не надавались.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, 18.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до органів ПФУ з заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.10.2024 №104650015701, яке прийнято за принципом екстериторіальності, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідних 15 років страхового стажу.
Також, в зазначеному рішенні вказано про те, що до страхового стажу згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.11.2004 не зараховано періоди роботи з 22.08.1983 по 28.11.1986, з 26.03.1987 по 04.07.1989, з 16.04.1990 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 15.01.1992, з 15.01.1992 по 25.03.1993 та період навчання з 01.09.1977 по 24.06.1982, оскільки вищезазначені періоди передують даті видачі дублікату трудової книжки. Окремі документи про стаж роботи, на підставі яких було внесено записи до дублікату трудової книжки заявником не надавались. Стаж врахований згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 (а.с. 20).
Позивач, не погодившись із таким рішенням відповідача та не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 22.08.1983 по 28.11.1986, з 26.03.1987 по 04.07.1989, з 16.04.1990 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 15.01.1992, з 15.01.1992 по 25.03.1993 та період навчання з 01.09.1977 по 24.06.1982 звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу у зв`язку із втратою оригіналу трудової книжки було видано дублікат трудової книжки, яка надає можливість встановити та підтвердити періоди трудової діяльності позивача та зарахувати їх до страхового стажу. При цьому, позивач не несе та не може нести відповідальність у разі неправильного оформлення роботодавцем дублікату трудової книжки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.
Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р., якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за №637 від 12.08.1993 р. (далі – Порядок №637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п. 3 Порядку №637.
Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 22.08.1983 по 28.11.1986, з 26.03.1987 по 04.07.1989, з 16.04.1990 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 15.01.1992, з 15.01.1992 по 25.03.1993 та період навчання з 01.09.1977 по 24.06.1982, відповідач у рішенні №104650015701 зазначив про те, що вищезазначені періоди передують даті видачі дублікату трудової книжки.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вищезазначених періодів роботи позивачем було надано до пенсійного органу дублікат трудової книжки НОМЕР_1 від 12.11.2004 (а.с. 24-29).
Порядок видачі дублікату трудової книжки визначено розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказами Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58.
Відповідно до пункту 5.1 Інструкції, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.
Згідно з пунктом 5.2 Інструкції, дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
Пунктом 5.3 Інструкції передбачено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.
Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.
Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.
Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.
Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.
У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.
У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.
Враховуючи те, що позивачу було видано дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 , який містить записи про період роботи позивача з 22.08.1983 по 28.11.1986, з 26.03.1987 по 04.07.1989, з 16.04.1990 по 31.01.1991, з 01.02.1991 по 15.01.1992, з 15.01.1992 по 25.03.1993 здійснені логічно, послідовно з посиланням на відповідні накази, при цьому відповідач не ставить під сумнів дійсність таких записів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що із цих записів можливо встановити та підтвердити періоди трудової діяльності позивача та зарахувати їх до страхового стажу.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що на титульній сторінці дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 в графі «дата заповнення» зазначено « 12.11.2004», що свідчить про початок дати заповнення дублікату трудової книжки позивача із внесенням до нього попередніх записів роботи позивача, а тому доводи відповідача про те, що періоди роботи передують даті видачі дублікату трудової книжки, як підстави для відмови у зарахуванні таких періодів роботи є безпідставними.
Також, в записах дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 міститься інформація про те, що позивач у період з 01.09.1977 по 24.06.1982 навчався в Мелітопольському інституті механізації сільського господарства. Запис зроблено на підставі диплому НОМЕР_2 від 24.06.1982 (а.с. 25).
Пунктом «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Враховуючи те, що записи дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 містять інформацію про період навчання позивача, при цьому відповідачем не ставиться під сумнів факт навчання позивача у період з 01.09.1977 по 24.06.1982, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування такого періоду до страхового стажу позивача.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 в адміністративній справі № 280/3253/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва