Єдиний унікальний номер 341/146/26 
Номер провадження 2/341/361/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді – Васильцової Г.А.
за участю секретаря – Габлей А.В.,
представника позивача – адвоката Крохмалюк С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Крохмалюк Світлани Степанівни до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення одноосібного виховання та утримання неповнолітніх дітей,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача - адвокат Крохмалюк С.С. звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визначити факт, що ОСОБА_1 , самостійно виховує та утримує дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник позивача – адвокат Крохмалюк С.С. заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі із ОСОБА_2 , у якому народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Представник позивача зазначає, що в 2024 році ОСОБА_1 був призваний на військову службу та на даний час виконує обов`язок щодо захисту України. У цей період вихованням і доглядом за дітьми займалась ОСОБА_2 . Проте, 25 вересня 2025 року, матір позивача було позбавлено життя внаслідок умисного вбивства. У вчинені зазначеного злочину правоохоронними органами запідозрена ОСОБА_2 та її малолітній син від попереднього шлюбу. 29 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом щодо ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Представник вказує, що з огляду на те, що мати дітей утримується під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, а ОСОБА_1 перебуває в зоні ведення бойових дій, інших родичів, які б могли опікуватись дітьми немає, сини перебувають під наглядом патронатного вихователя. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей з метою забезпечення їхніх законних прав та інтересів, зокрема права на батьківське піклування, виховання, утримання та проживання в сім`ї, а також для отримання передбачених законом підстав для звільнення з військової служби.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2026 року відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Військову частину НОМЕР_1 .
Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило, відповідачем відзиву на позовну заяву не було надано.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Крохмалюк С.С. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила встановити факт самостійного виховання та утримання дітей, оскільки мати ОСОБА_2 через незалежні від неї обставини не має можливості виконувати свої батьківські обов`язки, тоді як батько проходить військову службу. 
Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.
Представник відповідача – Служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявна заява, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позовних вимог позивача.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.
Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 з 30 листопада 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.11/. 
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками дітей є: ОСОБА_1 – позивач по справі та ОСОБА_2 – відповідачка по справі /а.с.12-13/.
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року шлюб між сторонами розірвано і цей факт ніким не оспорюється.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є військовослужбовцем та проходить війську службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно копії резолютивної частини ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року, щодо підозрюваної ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 листопада 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.
В подальшому дії запобіжного заходу – тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_2 продовжені ухвалами слідчого судді /а.с.20-22/.
Відповідно до копії наказу служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 07.10.2025 року № 38, 39, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік, як дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. /а.с.14-15/.
Крім того, відповідно до копії договору про патронат над дитиною від 10.10.2025 року укладеного між виконавчим комітетом Матеївецької сільської ради в особі сільського голови ОСОБА_7 , патронатним вихователем ОСОБА_8 , помічником патронатного вихователя ОСОБА_9 , Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради в особі секретаря міської ради Іванюка Р. та біологічним батьком ОСОБА_1 , сторони зобов`язались забезпечити надання послуг із тимчасового догляду, виховання та реабілітації дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти влаштовані до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_8 , на час подолання чи мінімізації дітьми та їх батьками складних життєвих обставин /а.с.23-46/.
Відповідно до листа Служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 30.03.2026 року № 09/13-45/82, який міститься в матеріалах справи, встановлено, що службою було вжито заходів щодо пошуку родичів, які могли б тимчасово взяти дітей на виховання. Зокрема, проведено роботу з родичами батька ОСОБА_1 , оскільки родичі матері ОСОБА_2 службі у справах дітей не відомі. Рідний брат батька, ОСОБА_10 , який проживає в м. Слов`янск та виховує трьох власних дітей, не виявив бажання взяти на виховання своїх племінників. Двоюрідна сестра – ОСОБА_11 , яка проживає у м. Києві як внутрішньо-переміщена особа та має інвалідність, також не має можливості забезпечити належний догляд за малолітніми дітьми. З огляду на викладене, та беручи до уваги, що мати дітей ОСОБА_2 , перебуває під вартою за підозрою у вчиненні тяжкого злочину, що унеможливлює виконання нею її батьківських обов`язків, служба у справах дітей підтримує позовні вимоги у повному обсязі.
Позивачу необхідно встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітніх дітей з метою належного забезпечення їхніх законних прав та інтересів, зокрема права на батьківське піклування, виховання, матеріальне утримання та проживання в сім`ї. Окрім того, встановлення зазначеного факту має істотне юридичне значення та є підставою для вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 15 серпня 2025 року у справі № 709/1954/24 зазначив, що вимоги про встановлення факту самостійного виховання дитини підлягають розгляду саме в порядку позовного провадження, оскільки вони випливають із сімейних правовідносин, стосуються прав та обов`язків обох батьків і впливають на права й інтереси самої дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціальною забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 СК України.
Так, законодавець уточнив поняття «військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років», тобто розширив перелік осіб, які мають право на відстрочку призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби за наведених підстав. Таке унормування зумовлене врахуванням усіх наявних життєвих ситуацій, коли особа самостійно виховує дитину (наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, у той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо).
Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.
Отож, удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.
У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами особи та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 127/3622/24 (провадження № 61-12634св24).
Тому, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, суди мали б досліджувати обставини (події), які є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях (наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо). (пункт 105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 )
З урахуванням наведеного, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про наявність у даній справі виключних непереборних, виняткових, неординарних обставин.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу (військова частина НОМЕР_1 ), виконуючи свій публічний обов`язок щодо захисту держави, що об`єктивно обмежує його можливість повною мірою здійснювати щоденне виховання та утримання дітей.
Відповідачка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та щодо неї обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 
Тримання під вартою ОСОБА_2 здійснюється в ДУ «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12), що фактично унеможливлює її участь у вихованні та утриманні дітей.
З огляду на це, суд констатує, що єдина особа, здатна забезпечити найкращі інтереси дітям (батько), позбавлений такої можливості через виконання публічного обов`язку. 
При цьому особа, на яку тимчасово покладено догляд за дітьми (патронатний вихователь), за своєю правовою природою здійснює лише тимчасовий догляд, зокрема виховання та реабілітацію дітей на період подолання батьками складних життєвих обставин, а отже не може забезпечити стабільність, повноту сімейного виховання та належний рівень захисту прав і інтересів дітей у довгостроковій перспективі.
За таких обставин, встановлення факту самостійного виховання дітей батьком є вкрай необхідним для забезпечення повернення батька у сім`ю, що є єдиним способом усунути загрозу порушення прав дітей та забезпечити їм гармонійний розвиток під опікою батька.
У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, оскільки саме такий спосіб захисту забезпечує правову визначеність у сімейних відносинах сторін та відповідає найкращим інтересам неповнолітніх дітей.
Такий підхід до вирішення цієї справи відповідає мотивам, з яких виходила Велика Палата Верховного Суду у справі № 201/5972/22.
Також суд бере до уваги що встановлення такого факту не позбавляє відповідачку батьківських прав та не встановлює неможливість її участі у вихованні дітей в майбутньому.
Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 209, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Крохмалюк Світлани Степанівни до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення одноосібного виховання та утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 самостійно виховує та утримує дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги. 

Дата складення рішення суду 09 квітня 2026 року.
  Суддя	Ганна ВАСИЛЬЦОВА