Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Справа№640/4241/21 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00053200702 від 20.11.2020 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00053220702 від 20.11.2020 року.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовував безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 23.10.2020 року № 177/26-15-07-06/35849809 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» про порушення позивачем п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження задекларованого податку на прибуток в періоді з 01.10.2017 року по 31.12.2019 року на суму 581 784 гривень, зокрема за 2018 рік на суму 581 784 гривень, а також в результаті чого встановлено зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік в сумі 2 555 597 гривень.
Зазначає, що висновки акту перевірки від 23.10.2020 року № 177/26-15-07-06/35849809 про неподання ТОВ «Голден Бар Груп» ліквідаційної звітності не відповідають дійсності, оскільки позивач подав всю встановлену законодавством податкову звітність: податкову декларацію (ліквідаційна) з податку на прибуток підприємства за 8 місяців, додаток Р1 до цієї податкової декларації та ліквідаційний фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва.
Крім того вказує, що строк позики від ВАТ Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс» на суму 3 242 500,00 гривень закінчувався лише 20.12.2018 року згідно додаткової угоди №11 від 21 грудня 2017 року до договору позики від 06 жовтня 2010 року №6, тому на дату подання ліквідаційної податкової декларації за 2018 рік ця сума не була відображена як дохід підприємства.
З зазначених підстав просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.11.2020 року № 00053200702 та № 00053220702.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року позов задоволено.
Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20 листопада 2020 року № 00053200702 та № 00053220702.
Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року скасовано, а справу № 640/4241/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/4241/21 та замінено сторону в адміністративній справі № 640/4241/21, а саме: відповідача-1 - Головне управління ДПС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві (відокремлений структурний підрозділ) (код ЄДРПОУ ВП 44116011).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року дану адміністративну справу № 640/4241/21 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 22 травня 2025 року о 09:30 год. в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року залишено без руху позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач-1), Державної податкової служби України (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року залишено без розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач-1), Державної податкової служби України (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» задоволено, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів та повідомлено, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде залишена без розгляду на підставі ч. 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.
30 січня 2026 року на адресу суду надійшла заява товариства про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено заяву про виключення Державної податкової служби України з кола відповідачів адміністративної справи № 640/4241/21, у зв`язку із чим просить відкрити провадження у справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року продовжено розгляд справи № 640/4241/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» до одного відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Заявою від 19.03.2026 року позивач просив адміністративну справу №640/4241/21, судове засідання у якій призначене на 10:00 20.03.2026 року, за місцезнаходженням Донецького окружного адміністративного суду: вул. Незалежності, буд. 1, Слов`янськ, Донецька область, 84122, розглянути без моєї участі представника позивача.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 31 березня 2026 року в порядку письмового провадження.
Представником відповідача надано письмовий відзив від 05.05.2021 року. В обґрунтування незгоди із позовом зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень від 20.11.2020 року стали висновки, що викладені в акті позапланової документальної виїзної перевірки, за результатами якої складено акт від 23.10.2020 року № 177/26-15-07-06/35849809.
В результаті позапланової документальної виїзної перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження задекларованого податку на прибуток в періоді з 01.10.2017 року по 31.12.2019 року на суму 581 784 гривень, зокрема за 2018 рік на суму 581 784 гривень, а також в результаті чого встановлено зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік в сумі 2 555 597 гривень.
Вказує, що станом на 16.10.2020 року підприємством позивача не подано ліквідаційний баланс, подання якого є обов`язковим.
Посилаючись на відповідність вимогам чинного законодавства викладених в акті документальної позапланової виїзної перевірки висновків, що стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, відповідач зауважував на необґрунтованості заявлених позивачем вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.
28.05.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» зареєстроване як юридична особа та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 35849809 відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач перебуває в стані припинення згідно протоколу загальних зборів учасників від 18.06.2018 року.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ВАТ Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс» є засновником (учасником) ТОВ «Голден Бар Груп», а отже вказані підприємства є пов`язаними особами.
Позивач перебуває на податковому обліку Головного управління ДПС у м. Києві як платник податків з 01.01.2008 року, про що зазначено у витягу та в акті документальної позапланової виїзної перевірки позивача від 23.10.2020 року № 177/26-15-07-06/35849809.
Фахівцями Головного управління ДПС у м. Києві на підставі наказу від 05.10.2020 року №7004 проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп», про що складено акт від 23.10.2020 року № 177/26-15-07-06/35849809 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп».
Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження задекларованого податку на прибуток в періоді з 01.10.2017 року по 31.12.2019 року на суму 581 784 гривень, зокрема за 2018 рік на суму 581 784 гривень, а також в результаті чого встановлено зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік в сумі 2 555 597 гривень.
Згідно з наданими документами ТОВ «Голден Бар Груп» використовувало у своїй діяльності позику від свого засновника - ВАТ Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс» на суму 3 242 500,00 гривень згідно договору позики від 06 жовтня 2010 року №6, строк якої, закінчувався 20 грудня 2018 року згідно додаткової угоди №11 від 21 грудня 2017 року до вказаного договору.
Актом перевірки встановлено, що позивач не включив до складу інших доходів суму отриманої та не повернутої допомоги від ВАТ Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс» у сумі 3 242 500,00 грн. у зв`язку із прийняттям рішення про припинення підприємства згідно з протоколом від 18 червня 2018 року №5, оскільки станом на 31 грудня 2018 року обліковується кредиторська заборгованість у сумі 3 242 500,00 грн., за якою минув термін подання вимог кредитором.
Так, актом перевірки встановлено, що у період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2019 року відбулося завищення різниць, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування, що призвело до завищення від`ємного значення різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, у сумі «-» 2 555 597,00 грн. за 2017 рік.
Також актом перевірки встановлено неподання позивачем до податкового органу станом на 16.10.2020 року ліквідаційної звітності.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Голден Бар Груп» (позичальник) укладено договір позики № 6 від 06.10.2010 року, відповідно до умов якого, ТОВ «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс», яке здійснює управління активами ВАТ Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс» (кредитор), надає позивачу грошову позику в сумі 10 000 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику до 31.12.2011 року.
Сторони домовилися, що розмір процентів, які позичальник сплачує позикодавцю за користування позикою, складає 1% процент річних. 
Кінцевий термін повернення заборгованості, може бути продовжений за згодою сторін. 
Додатковими угодами до договору позики від 06.10.2010 № 6, зокрема передбачено: 
- № 1 від 01.06.2011 змінено відсотки в розмірі 7% річних від суми позики,
- № 2 від 01.07.2011 змінено відсотки в розмірі 1% річних від суми позики,
- № 3 від 23.10.2011 кредитор надає позику в сумі 20 000 000 грн. та продовжено строк дії договору до 31.12.2014,
- № 4 від 06.12.2012 продовжено строк дії договору до 08.02.2013,
- № 5 від 05.02.2013 продовжено строк дії договору до 31.12.2013,
- № 6 від 30.12.2013 продовжено строк дії договору до 29.12.2014,
- № 7 від 01.08.2014 змінено відсотки в розмірі 0,1% річних від суми позики,
- № 8 від 26.12.2014 продовжено строк дії договору до 25.12.2015,
- № 9 від 24.12.2015 продовжено строк дії договору до 23.12.2016,
- № 10 від 22.12.2016 продовжено строк дії договору до 21.12.2017,
- № 11 від 21.12.2017 продовжено строк дії договору до 20.12.2018.
Отже, 20.12.2018 року припинилася дія договору позики від 06.10.2010 № 6.
Позивач у 2017 році здійснив повернення позики в сумі 20 000 000 грн. лише в частині 18 000 грн.
Станом на 31.12.2017 року позивач обліковує за рахунком 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» по контрагенту ВАТ Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 3 242 500 грн.
При цьому, державним реєстратором до ЄДР внесено запис про прийняття рішення про припинення ТОВ «Голден Бар Груп» 21.06.2018 за № 1070110021032737, строк подання вимог кредиторів – 23.08.2018.
Відтак, станом на 31.12.2018 за рахунком 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 3 242 500 грн. з 20 000 000 грн. наданої позики, за якою сплинув строк подання кредиторських вимог.
При цьому, позивачем в порушення пунктів 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід» не віднесено до складу доходів отриману та не повернуту позику у сумі 3 242 500 грн., що призвело до заниження доходів ТОВ «Голден Бар Груп», що враховуються при обчисленні фінансового результату до оподаткування за 2018 рік.
На підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки позивача від 23.10.2020 року № 177/26-15-07-06/35849809 відповідачем прийнято:
- податкове повідомлення-рішення від 20.11.2020 року №00053200702, яким зменшено суму від`ємного об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік у розмірі 2 555 597,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 20.11.2020 року №00053220702, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 727 155,00 грн., у тому числі за основним платежем - 581 724,00 грн., за штрафними санкціями - 145 431,00 грн.
Перевіряючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень відповідача, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі – ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (в редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи»), об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Відповідно до приписів п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Отже, починаючи з 1 січня 2015 року податок на прибуток розраховується, виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі по тексту - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі по тексту - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).
Згідно з приписами пп. 137.4.3 п. 137.4 ст. 137 ПК України якщо платник податку ліквідується (у тому числі до закінчення першого податкового (звітного) періоду), останнім податковим (звітним) періодом вважається період, на який припадає дата ліквідації.
Частиною першою статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.
За вимогами частини третьої статті 13 Закону №996 звітним періодом підприємства, що ліквідується, є період з початку звітного року до дати прийняття рішення про його ліквідацію.
Частиною п`ятою статті 14 Закону №996 унормовано, що у разі ліквідації підприємства ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс та у випадках, передбачених цим Законом, публікує його протягом 45 днів після затвердження.
Порядок формування доходів і витрат в бухгалтерському обліку регулюється Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» та 16 «Витрати» (далі- П(с)БО 15 і П(с)БО 16), затверджені наказами Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290 та від 31.12.1999 року №318.
Відповідно до п. 5, 7 та 8 П(с)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.
Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).
Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.
До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).
До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.
Згідно з п. 5 - 9 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.
Крім того, у п. 10 - 30 цього П(С)БО наведений склад витрат, що їх має обліковувати підприємством за їх наявності в бухгалтерському обліку.
Водночас, п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пп. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
При цьому, у силу положень пп. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Суд зазначає, що сторонами на виконання постанови Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 640/4241/21 не надано жодних додаткових документів за спірні періоди, оскільки справа розглядається у 2026 році, тобто зі спливом строку, передбаченого пп. 44.3 ст. 44 ПК України.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).
Відповідно до ст. 1 цього Закону «первинний документ» - документ, який містить відомості про господарську операцію, а «господарська операція» - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
За змістом ч. 1 та 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Разом з тим, за приписами ч. 3 ст. 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Стосовно висновків відповідача про заниження ТОВ «Голден Бар Груп» сум податку на прибуток підприємств, що підлягає сплаті до державного бюджету, а також завищення показника від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у зв`язку із не визначенням та не відображенням фінансового доходу стосовно довгострокової заборгованості, на яку нараховуються відсотки згідно договору позики від 06.10.2010 № 6 суд зазначає таке.
Як зазначено вище, позивачем ТОВ «Голден Бар Груп» (позичальник) укладено договір позики від 06.10.2010 року № 6 з ВАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс» (позикодавець), від імені та в інтересах якого діє ТОВ «Компанія з управління активами «Комплексний фінансовий сервіс».
За умовами вказаного договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язуються вчасно повернути позику та сплачувати проценти за користування позикою та вчиняти інші дії згідно умов цього договору та чинного законодавства України. 
Сторони, зокрема домовились в пункті 1.1 договору про наступне: позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 10 000 000 грн.; розмір процентів, які позичальник сплачує позикодавцю за користування позикою, складає 1% процентів річних (пункт 4.1 договору); кінцевий термін повернення заборгованості за позикою встановлюється 31.12.2011 року (пункт 3.1 договору). 
При цьому, кінцевий термін повернення заборгованості може бути продовжений за згодою сторін (п. 3.4 даного договору).
Додатковими угодами до договору позики від 06.10.2010 року № 6 збільшено розмір ліміту до 20 000 000 грн. та неодноразово продовжено кінцевий термін повернення заборгованості за позикою, останній раз до 20.12.2018 року згідно з умовами п. 3.4 вказаного договору позики. 
Зокрема, згідно додаткової угоди № 11 від 21.12.2017 року сторони погодили продовжити термін повернення коштів по 20.12.2018 року.
Станом на 31.12.2018 року за позивачем рахується заборгованість в сумі 3 242 500 грн. перед ВАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фортіс».
При цьому, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами ліквідатором ТОВ «Голден Бар Груп» було складено ліквідаційний баланс, згідно з яким у позивача відсутнє майно або будь-які ліквідні активи. 
Так, 03.09.2018 року протоколом №6 загальних зборів учасників ТОВ «Голден Бар Груп» прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу, якій був поданий до податкового органу 05.09.2018 року з позначкою «Ліквідаційний» (додаток до позову №15). Отже, висновки акту перевірки в цій частині щодо неподання позивачем ліквідаційного балансу є безпідставними.
Окрім того, 13.09.2018 року позивачем було подано до податкового органу ліквідаційну податкову декларацію за 2018 рік, де в рядку 3.2.4 додатку Р1 зазначено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих періодів в розмірі 2563097 грн. та яку було прийнято відповідачем до обліку.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач мав повернути кредитору позику до 27.12.2018 року, тому у разі неповернення позики така сума могла б вважатись доходом лише з 28.12.2018 року. 
При цьому, декларація за останній звітний період, на який припадає дата ліквідації, подана позивачем 06.09.2018 року, ймовірний дохід від неповерненої станом 31.12.2018 року позики фактично не міг бути включений до прибутку в останньому звітному періоді подання декларації з податку на прибуток ТОВ «Голден Бар Груп», яким за приписами пп. 137.4.3 п. 137.4 ст. 137 ПК України є три квартали 2018 року.
В ході перевірки позивачу було надано запит від 15.10.2020 року №3 про надання належним чином завірених копій первинних документів, на підставі яких здійснювалося відображення операцій в додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік, однак на запит надано документи та податкову звітність лише за перевірений період, а підтверджуючих документів щодо підстав відображення операцій не надано.
Як зазначено вище, приписами ст. 44 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний зберігати первинні документи протягом 1095 днів, а отже контролюючі органи можуть вимагати документи саме за 1095 днів.
ДПС України в рішенні про результати розгляду скарги позивача № 10746/99-00-06-01-01-06 від 16.01.2021 (додаток до позову № 12) зазначила про надання документів та податкової звітності на запит податкових інспекторів лише за перевіряємий період, тобто 1095 днів. Підтверджуючих документів щодо підстав відображення операцій в розділі 3 пункту 3.2.4 додатку РІ до податкової декларації з податну на прибуток підприємств не надано, про що складено акт ненадання відповідних документів від 16.10.2020 № 519/26-15-07-02-06.
При цьому, перевіряючим було надано пояснення від 16.10.2020 та податкові декларації з податку на прибуток підприємств за 2014-2018 роки (додаток до позову № 16), в яких позивачем задекларовано збитки на суму 2 555 597 грн., які виникли раніше, ніж 1095 днів. Також надано оборотно-сальдові відомості за 2017-2020 року про наявну заборгованість усіх контрагентів позивача, яка на той момент вважалася безнадійною.
Відповідач мав інформацію стосовно ліквідації підприємства позивача у червні 2018 року, однак перевірку розпочав з 09.10.2020 року по 16.10.2020 року за період з 01.01.2017 року по 16.10.2020 року, що перевищує 1095 днів строку зберігання первинних документів.
Як зазначено вище, сторонами на виконання постанови Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 640/4241/21 не надано жодних додаткових документів, вочевидь зі спливом строку, передбаченого пп. 44.3 ст. 44 ПК України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відтак, визначене у податкових повідомленнях-рішеннях від 20.11.2020 року № 00053200702, № 00053220702 грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств є незаконним і необгрунтованим, тому відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень, та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
За таких обставин, вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2020 року № 00053200702 та № 00053220702 підлягають задоволенню.
За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» (03150, м. Київ, вул. Димитрова, буд. 6, код ЄДРПОУ 35849809) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.11.2020 року № 00053200702 та № 00053220702.
Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Бар Груп» (код ЄДРПОУ 35849809) судові витрати з судового збору у розмірі 22 700,00 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень нуль копійок.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 31 березня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова