ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"31" березня 2026 р. Cправа № 902/72/25  
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,
за участю представників:
прокурора: Сосницька Ірина Віталіївна, посвідчення №072237 від 01.03.2023 (в залі суду)
позивача (Вінницької обласної Ради): Сенів Андрій Михайлович, виписка з ЄДРЮОФОП та ГФ (в залі суду) 
позивача (Вінницької обласної військової адміністрації): Мірошніченко Тетяна Дмитрівна, виписка з ЄДРЮО ФОП та ГФ (в залі суду) 
позивача (Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області): не з`явився
відповідачі: не з`явилися
третя особа: не з`явилась
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи 
за позовом: Виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури (вул. Ростислава Покиньчереди, 14, м. Тульчин, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 23600) в інтересах держави в особі
Вінницької обласної Ради (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21050)
Вінницької обласної військової адміністрації (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21050)
Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, Вінницька обл., 21100) 
до: Бабій Лариси Михайлівни ( АДРЕСА_1 )
до: Тульчинської міської ради (вул. М. Леонтовича, 1, м. Тульчин, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 23600)
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Південно-Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (вул. Героїв Майдану, 12, м. Хмельницький, 29005)
про визнання договору про публічну закупівлю, як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони та стягнення 1 038 557,00 грн 
В С Т А Н О В И В : 
Виконувач обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної Ради, Вінницької обласної військової адміністрації, Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Бабій Лариси Михайлівни та до Тульчинської міської ради про визнання недійсним Договору №2 ДСТТУ Б.Д.1.1-1:2013 "Реконструкція ставу з його екологічним поліпшенням в с. Михайлівка Тульчинського району (ІІ черга)" (за ДК 021:2015 - 45454000-4 Реконструкція) від 05.10.2017 та стягнення 1 038 557,00 грн.
Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження у справі №902/72/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.03.2025. Також даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Південно-Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.
20.02.2025 до суду від представника позивача 3 надійшли додаткові письмові пояснення (б/н від 20.02.2025) (вх.канц. №01-34/1772/25) та заява (б/н від 20.02.2025) про проведення судового засідання за його відсутності.
21.02.2025 від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 20.02.2025) (вх.канц. №01-34/1812/25).
26.02.2025 від Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області до суду надійшла відповідь на відзив №02.55-632вих-25 від 25.02.2025.
03.03.2025 від відповідача 1 до суду надійшло клопотання (б/н від 02.03.2025) про відкладення розгляду справи на іншу дату.
В судовому засіданні 03.03.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження передбаченого ч. 3 ст. 177 ГПК України на 30 днів.
За результатами проведеного судового засідання судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 31.03.2025.
Ухвалою суду від 04.03.2025 повідомлено позивачів 1, 3 та відповідачів про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого судового засідання на 31.03.2025. 
04.03.2025 до суду від представника позивача 3 надійшло клопотання (б/н від 04.03.2026) про проведення судового засідання за його відсутності.
26.03.2025 від відповідача 1 до суду надійшла заява (б/н від 25.03.20260 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 27.03.2025 забезпечено участь представника відповідача 1 - Корнійчука С.А. в судовому засіданні в режимі відеконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
28.03.2025 від представника третьої особи до суд надійшли письмові пояснення (б/н від 28.03.2025) (вх.канц. №01-34/3247/25).
31.03.2025 до суду від представника відповідача 1 надійшло ряд документів, зокрема: заперечення на відповідь на відзив (б/н від 31.03.2025) (вх.канц. №01-34/3251/25); заява (б/н від 31.03.2025) (вх.канц. №01-34/3252/25) про застосування строку позовної давності; клопотання (б/н від 31.03.2025) (вх.канц. №01-34/3255/25) про відкладення судового засідання на іншу дату.
В судовому засіданні 31.03.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 21.04.2025.
01.04.2025 до суду від представника позивача 1 надійшло клопотання (б/н від 31.03.2025) (вх.канц. №01-34/3233/25) про зупинення провадження у справі №902/72/25 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/25.
Ухвалою суду від 01.04.2025 повідомлено позивача 3, відповідачів та третю особу про відкладення підготовчого судового засідання на 21.04.2025.
03.04.2025 до суду від представника третьої особи надійшла заява (б/н від 03.04.2025) (вх.канц. №01-34/3440/25) про проведення судового засідання без його участі.
Ухвалою суду від 21.04.2025 задоволено клопотання Вінницької обласної ради (б/н від 31.03.2025) та зупинено провадження у справі №902/72/25 до закінчення перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/25.
08.01.2026 до суду від Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області надійшло клопотання (вих. №02.55-97вих-26 від 06.01.2026) про поновлення провадження у справі №902/72/25.
Ухвалою суду від 19.01.2026 призначено судове засідання для розгляду клопотання Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області (вих. №02.55-97вих-26 від 06.01.2026) про поновлення провадження у справі №902/72/25 на 09.02.2026.
05.02.2026 до суду від представника третьої особи надійшла заява (б/н від 05.02.2025) (вх.канц. №01-34/1217/26) про проведення судового засідання без його участі.
09.02.2026 від представника позивача 1 до суду надійшла заява (б/н від 09.02.2026) (вх.канц. №01-34/1290/26) про поновлення провадження у справі.
В судовому засіданні 09.02.2026 судом поновлено провадження у справі №902/72/25.
За результатами проведеного судового засідання судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для судового розгляду по суті на 25.02.2026.
Ухвалою суду від 10.02.2026 повідомлено позивачів, відповідача2 та третю особу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.02.2026.
24.02.2026 від представника відповідача 1 до суду надійшли додаткові письмові пояснення (б/н від 24.02.2026) (вх.канц. №01-34/1909/26).
24.02.2026 до суду від представника позивача 1 надійшло вступне слово (б/н від 24.02.2026) (вх.канц. №01-30/1915/26).
25.02.2026 до суду від представника відповідача 1 надійшло вступне слово (б/н від 25.02.2026) (вх.канц. №01-30/1949/26); клопотання (б/н від 25.02.2026) (вх.канц. №01-30/1952/26) про долучення доказів; додаткові письмові пояснення (б/н від 25.02.2026) (вх.канц. № 01-30/1954/26).
В судовому засіданні 25.02.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 24.03.2026.
Ухвалою суду від 25.02.2026 повідомлено позивача 3, відповідача 2 та третю особу про відкладення розгляду справи по суті на 24.03.2026.
26.02.2026 до суду від представника третьої особи надійшла заява (б/н від 26.02.2026) (вх.канц. №01-34/1977/26) про проведення судового засідання за його відсутності.
Ухвалою суду від 03.03.2026, в зв`язку з перебуванням головуючого судді Маслія І.В. у відпустці в період з 23.03.2026 по 27.03.2026, призначено іншу дату судового засідання а саме 31.03.2026.
04.03.2026 від представника відповідача 2 до суду надійшли додаткові письмові пояснення (б/н від 04.03.2026) (вх.канц. №01-30/2197/26).
17.03.2026 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 17.03.2026) (вх.канц. №01-30/2684/26).
30.03.2026 від Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області до суду надійшло клопотання (вих. №30.03.2026 №02.55-1299вих-26) про перехід зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі №902/72/25 до закінчення перегляду судових рішень у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі №910/20111/23.
31.03.2026 до суду представником позивача 1 подано заперечення на клопотання (б/н від 30.03.2026) (вх.канц. №01-30/3143/26), в якому останній просить суд відмовити у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі №902/72/25.
В судовому засіданні 31.03.2026 прийняли участь прокурор, представники позивачів 1, 2. Представники позивача 3, відповідачів 1, 2 та третьої особи правом участі у судовому засіданні не скористались.
Щодо повідомлення позивача 3, відповідачів 1, 2 та третьої особи суд зазначає наступне.
Примірник ухвали суду від 03.03.2026 направлено позивачу 3, відповідачам 1, 2 та третій особі до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.
Згідно довідок про доставку електронного листа, що оформлені відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області, ухвалу суду від 03.03.2026 надіслано позивачу 3, відповідачам 1, 2 та третій особі та доставлено до їх електронних кабінетів.
В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про повернення до стадії підготовчого позовного провадження та зупинення провадження. Представники позивачів 1, 2 просили суд відмовити в задоволенні клопотання. 
Розглянувши клопотання прокурора про повернення до стадії підготовчого позовного провадження та зупинення провадження у справі суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, про постановлено протокольну ухвалу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, 28.03.2017 відповідно до Протоколу № 2 засідання обласної конкурсної комісії обласного фонду охорони навколишнього природного середовища від 28.03.2017 (затвердженого першим заступником голови Вінницької облдержадміністрації) затверджено перелік першочергових природоохоронних заходів, які пропонуються до фінансування за рахунок обласного фонду охорони навколишнього природного середовища в 2017 році.
Відповідно до вказаного Переліку за рахунок коштів обласного фонду охорони навколишнього природного середовища запропоновано до фінансування 1500,0 тис. грн. на реконструкцію ставу з його екологічним поліпшенням у с. Михайлівка Тульчинського району Вінницької області.
Відповідно до Протоколу № 2 засідання обласної конкурсної комісії обласного фонду охорони навколишнього природного середовища від 03.05.2018 (затвердженого директором Департаменту міжнародного співробітництва та регіонального розвитку облдержадміністрації) затверджено перелік першочергових природоохоронних заходів, які пропонуються до фінансування за рахунок обласного фонду охорони навколишнього природного середовища в 2018 році.
Відповідно до даного переліку, за рахунок коштів обласного фонду охорони навколишнього природного середовища запропоновано до фінансування ще 662,0 тис. грн. на реконструкцію ставу з його екологічним поліпшенням у с. Михайлівка Тульчинського району Вінницької області.
Відповідно до наданої інформації Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, встановлено, що з обласного фонду охорони навколишнього середовища на виконання робіт з реконструкції та екологічного поліпшення ставу с. Михайлівка, Тульчинського району було спрямовано: - 10.05.2017 кошти в сумі 450 000,00 грн., - 08.08.2017 кошти в сумі 1 050 000,00 грн., - 22.05.2018 кошти в сумі 662 000,00 грн. Всього - 2 162 000 гривень. 
Спрямування коштів обласного фонду охорони навколишнього середовища на виконання робіт з реконструкції та екологічного поліпшення ставу с. Михайлівка Тульчинського району здійснювалось відповідно до розпорядження Голови облдержадміністрації від 26.04.2017 № 293 та розпорядження Голови облдержадміністрації від 10.05.2018 № 376.
Відповідно до наданої Тульчинською районною військовою адміністрацією інформації встановлено, що субвенція з обласного бюджету місцевим бюджетам спрямована на реалізацію проектів - переможців 15-го обласного Конкурсу проектів розвитку територіальних громад (екологічний напрямок) за рахунок обласного фонду охорони навколишнього природного середовища до районного бюджету надійшла 11.05.2017 - 450 000 грн., 09.08.2017- 1 050 000 грн., 08.06.2018-662 000 грн.
Згідно вищевказаної субвенції, Михайлівській сільській раді з районного бюджету відповідно перераховано: 13.05.2017 - 450 000 грн., 10.08.2017 - 1 050 000 грн., 08.06.2018 - 662 000 грн.
Також, відповідно до інформації Тульчинської районної військової адміністрації встановлено, що на виконання робіт з реконструкції та екологічного поліпшення ставу с. Михайлівка Тульчинського району упродовж 2017-2018 років здійснювалось співфінансування із бюджету Михайлівської сільської ради у сумі 249 267,00 грн (171 986,00 +77 281,00).
Таким чином за твердженням прокурора, з обласного бюджету, відповідно до розпоряджень Голови облдержадміністрації, районному бюджету (Тульчинського району), а в подальшому Михайлівській сільській раді було направлено 2 162 000,00 грн. (450 000,00 + 1 050 000,00 + 662 000,00) субвенції на виконання робіт з реконструкції та екологічного поліпшення ставу.
Крім того, Михайлівською сільською радою з місцевого бюджету було виділено 249 267,00 грн.
Як зазначає прокурор, з метою освоєння виділених коштів на проведення реконструкції ставу з його екологічним поліпшенням у с. Михайлівка Тульчинського району Вінницької області, в електронній системі закупівель "Prozorro" Михайлівською сільською радою проведено публічну закупівлю за ID: UA-2017-08-28-000058-с (посилання на дану закупівлю: https://prozorro.gov.ua/tender/LJA-2017-08-28-000058-с).
Предмет закупівлі - роботи, а саме: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 "Реконструкція ставу з його екологічними поліпшеннями в с. Михайлівка Тульчинського району (II черга).
Очікувана вартість предмета закупівлі становить 1 041 271,00 грн.
Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: ФОП "Бабій Ларисою Михайлівною" (цінова пропозиція - 1 038 557,00 грн) та ФОП "Кравцем Володимиром Івановичем" (цінова пропозиція - 1 041 000,00 грн).
Переможцем даної закупівлі визначено ФОП Бабій Л.М. з найменшою ціновою пропозицією - 1 038 557 грн.
05.10.2017 між Михайлівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Бабій Ларисою Михайлівною (Підрядник) укладено договір № 2 ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 "Реконструкція ставу з його екологічним поліпшенням в с. Михайлівка Тульчинського району (П черга).
Відповідно п. 1.1 Договору Підрядник зобов`язується в 2017 році надати, а Замовник прийняти й оплатити Підряднику роботи ДСТУ Б.Д.1.1 -1:2013 "Реконструкція ставу з його екологічним поліпшенням в с. Михайлівка Тульчинського району (ІІІІ черга)" (за ДК 021:2015 - 45454000-4 Реконструкція) (роботи) відповідно до наданої тендерної пропозиції.
Обсяги робіт, що плануються до виконання Підрядником, попередньо узгоджуються з Замовником (п. 1.2 Договору).
Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків Замовника (п. 1.3 Договору).
Згідно п. 2.1. Договору Підрядник виконує роботи, передбачені цим Договором, відповідно до проектно-кошторисної документації Замовника, діючих норм, стандартів та правил, які стосуються надання вказаних робіт.
Ціна Договору становить 1 038 557,00 грн без ПДВ (п. 3.1 Договору)
Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 3.2 Договору).
Розрахунки проводяться за повністю надані Роботи шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Підрядника згідно кошторису та актів приймання виконаних робіт, підписаних сторонами (п. 4.1 Договору).
Оплата за виконані роботи буде проводитись з урахуванням реального надходження коштів (та/або фінансування видатків) місцевого бюджету на зазначені цілі Замовника (п. 4.2 Договору).
Строк (термін) виконання робіт: до 30.06.2018 року (п. 5.1 Договору).
За результатами виконаних Робіт. Підрядник складає, підписує сам і надає до підпису Замовнику 2 (два) примірники актів приймання виконаних робіт. Останній, протягом 1 (одного) робочого дня з дня отримання перевіряє цей акт і, в разі відсутності зауважень, підписує і повертає один примірник акту Підряднику, або надає Підряднику аргументовану відмову у підписі (п. 5.2 Договору).
За змістом п. 5.8 Договору місце виконання робіт: с. Михайлівка Тульчинського району Вінницької області.
Замовник зобов`язаний своєчасно сплатити Підряднику вартість виконаних Робіт у порядку, передбаченому Договором; надавати Підряднику всю інформацію, документи, тощо, які необхідні йому для виконання своїх обов`язків, передбачених Договором (п. 6.2 Договору).
Договір вважається укладеним і набирає чинності після його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2018 року (п. 9.1 Договору).
Також до договору між сторонами підписано ряд додаткових угод, за змістом яких сторонами внесено зміни до пунктів основного договору, зокрема:
- Додаткову угоду №1 від 13.10.2017, за змістом якої, відповідно ст. 23 Бюджетного кодексу та до п. 4.3 розділу 4.1 Порядок здійснення оплати, календарного плану виконання робіт (додаток 5 до договору №2 від 05.10.2017) загальна вартість робіт становить 1 038 557,00 грн, вартість будівельно-монтажних робіт , передбачених до виконання в окремі періоди в т.ч. 2017 рік становить 374 063,00 грн;
- Додаткову угоду №2 від 26.12.2017, згідно якої, відповідно ст. 23 Бюджетного кодексу та до п.п. 4 п. 10.6 розділу 10. Інші умови Договору п. 4.1.-4.2 розділу 4. Порядок здійснення оплати та враховуючи реальні надходження коштів місцевого бюджету, загальна вартість робіт становить 1 038 557,00 грн, вартість будівельно-монтажних роби передбачених до виконання в окремі періоди в т.ч. 2017 рік становить 313 831,00 грн, внести зміни до календарного плану виконання робіт (додаток 5 до договору №2 від 05.10.2017р.);
- Додаткову угоду №3 від 08.06.2018, за змістом якої, відповідно ст. 23 Бюджетного кодексу та до п. 4.3 розділу 4. Порядок здійснення оплати, календарного плану виконання робіт (додаток 5 до договору №2 від 05.10.2017р.) загальна вартість робіт становить 1 038 557,00 грн, вартість будівельно-монтажних робіт, передбачених до виконання в окремі періоди в т.ч. 2018 рік становить 724 726,00 грн.
Фінансування виплат на вищевказані закупівлі здійснювалось за рахунок коштів обласного фонду охорони навколишнього середовища (обласний бюджет, на підставі розпоряджень Голови облдержадміністрації), а саме субвенції обласного бюджету місцевому бюджету, а також частково з бюджету Михайлівської сільської ради Тульчинськог району. 
Відповідно до Єдиного веб-порталу використання публічних коштів встановлено, що Михайлівською сільською радою, на виконання умов Договору № 2 від 05.10.2017 здійснено проплату коштів а саме: - 20.11.2017 здійснено оплату у сумі 113 573,00 грн (№ трансакції 69322762), - 23.11.2017 здійснено оплату у сумі 171 986,45 грн (№ трансакції 69675014), - 23.11.2017 здійснено оплату у сумі 28 271,55 грн (№ трансакції 69677971), - 14.06.2018 здійснено оплату у сумі 662 000,00 грн (№ трансакції 103909605), - 14.06.2018 здійснено оплату у сумі 38 062,00 грн (№ трансакції 103906533), - 19.07.2018 здійснено оплату у сумі 24664,00 грн (№ трансакції 107110140)
Загальна сума становить 1 038 557,00 грн (113 5 73,00 грн + 171 986,45 грн + 28 271,55 грн + 662 000,00 грн + 38 062,00 грн + 24 664,00 грн).
26.01.2024 рішенням Адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 72/04-р/к у справі № 03-06/06-19 встановлено, що під час проведення вищевказаної закупівлі робіт з реконструкції ставу з його екологічними поліпшеннями в с. Михайлівка Тульчинського району (II черга), ФОП Бабій Л.М. та ФОП Кравець В.І. вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.
Як зазначає прокурор, рішення Адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України обґрунтоване наступними виявленими обставинами, які свідчать, що учасники ФОП Бабій Л.М. та ФОП Кравець В.І. узгоджували свою поведінку під час підготовки та участі в торгах, а саме: пов`язаність відповідачів через третю особу; поведінка під час електронного аукціону; особливості подання тендерних пропозицій Відповідачами та участі у Торгах; подання тендерних пропозицій з одного електронного майданчика; використання Відповідачами одних і тих же IP адрес, що не може бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) ФОП Бабій Л.М. та ФОП Кравець В.І. своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах (тендерах), зокрема, про обмін між ними інформацією.
ФОП Бабій Л.М. та ФОП Кравець В.І. під час підготовки документації для участі в тендерній закупівлі (ідентифікатор закупівлі UA-2017-08-28-000058-C) діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівлі за Законом України "Про публічні закупівлі". 
Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, ФОП Бабій Л.М. та ФОП Кравець В.І. тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результат проведених замовником торгів, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії.
Наведені обставини стали причиною звернення прокурора з позовом, що є предметом розгляду у цій справі.
У відзиві на позовну заяву відповідача 1 (Бабій Л.М.) вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню зазначаючи про наступне.
Відповідач 1 зазначає, що відсутні конкретні докази (листування, свідчення, договори), які б підтверджували свідомий намір відповідача усунути конкуренцію. Використання однакових IP-адрес чи одного електронного майданчика може бути пояснено технічними обставинами (наприклад, зверненням до посередника для підготовки документів), а не змовою.
Роботи за договором виконані в повному обсязі, прийняті замовником без зауважень, а цінова пропозиція ФОП Бабій Л.М. була нижчою за очікувану вартість, що свідчить про економію бюджетних коштів. Таким чином, кінцева мета тендеру – реконструкція ставка з екологічним поліпшенням – досягнута, а інтереси держави та громади не постраждали. Відсутність претензій до якості робіт підтверджує добросовісність відповідача.
Позивачем не доведено, що дії відповідача призвели до конкретних збитків, навпаки, ціна договору була нижчою за очікувану, а роботи виконані якісно, що відповідає принципу максимальної економії.
За твердженнями відповідача 1 інтереси держави не зазнали шкоди, а стягнення 1 038 557,00 грн у дохід держави суперечить принципу справедливості.
У відповіді на відзив прокурор вважає доводи відповідача Бабій Л.М. необґрунтованим та такими що жодним чином не спростовують заявлених позовних вимог.
Обставини вчинення ФОП Бабій Л.М. порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів публічної закупівлі підтверджується рішенням Адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.01.2024 № 72/04-р/к у справі № 03-06/06-19.
Тобто, Антимонопольний комітет України своїм рішенням підтвердив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі ФОП Бабій Л.М., результатів торгів. 
Дії ФОП Бабій Л.М. та ФОП Кравець В.І., полягали у пов`язаності у період проведення торгів, подання тендерних пропозицій з одного електронного майданчика, синхронністю дій у часі, залучення до підготовки тендерної документації одного суб`єкта господарювання, поведінка під час аукціону, використання одних IP-адрес та інші - є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів торгів, проведених Михайлівською сільською радою. 
Придбання Михайлівською сільською радою робіт відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цього тендеру її видимості, поведінка ФОП Бабій Л.М. під час участі в тендері являється несумісною з добросовісністю та принципами здійснення публічних закупівель.
ФОП Бабій Л.М. з метою одержання прибутку отримала незаконно права на укладення Договору про публічну закупівлю, порушуючи інтереси держави та суспільства.
Тому пред`явлення позову прокурором у такому випадку зумовлено очевидним порушенням інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки вчинення ФОП Бабій Л.М. порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, призвело до придбання робіт за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості. Наслідком цього стало нівелювання мети публічної закупівлі - виконання робіт з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.
У додаткових письмових поясненнях позивач 3 (Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області) що в органу державного фінансового контролю, щодо вжиття заходів представницького характеру, наразі відсутні повноваження на оскарження (визнання недійсними) у судовому порядку договорів, укладених за результатами проведених закупівель.
У додаткових письмових поясненнях третя особа зазначила, що рішенням адміністративної колегії відділення від 26.01.2024 №72/04-р/к у справі № 03,-06/06-19 дії ФОП Бабій Л.М. та Кравця В.І. визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ст. 6 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів.
У додаткових письмових поясненнях відповідач 2 просить суд розглянути справу за наявними матеріалами та доказами на розсуд суду.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач 1 підтримує доводи викладенні у відзиві на позовну заяву та просить суд відмовити у задоволенні позову.
Також матеріали справи містять вступні слова представників позивача 1 (б/н від 24.02.2026) та відповідача 1 (б/н від 25.02.2026).
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно ч.3 ст.228 ЦК у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Досліджуючи вказане вище питання, Верховний суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі № 922/3456/23 зокрема дійшов висновків, що наслідки, передбачені реченнями 2-3 ч.3 ст.228 ЦК, не спрямовані на поновлення майнової сфери постраждалого учасника цивільно-правових правовідносин. Передбачені законом санкції мають за мету покарати осіб, які вчинили заборонений законодавством правочин.
За загальним правилом правовим наслідком недійсності правочинів є повернення сторін в стан, що передував укладенню правочину (абз.2 ч.1 ст.216 ЦК). Такий правовий наслідок спрямований на те, аби нівелювати все, що відбулося і зробити його юридично незначущим.
Супроводжувальним правовим наслідком недійсності правочину є можливість відшкодування винною стороною правочину збитків та моральної шкоди, завданої другій стороні правочину. Такий правовий наслідок спрямований на те, аби досягти компенсації понесених такою стороною втрат, тобто є проявом дії компенсаційних засад цивільного права.
Оскільки відшкодування збитків та моральної шкоди є видом цивільно-правової відповідальності, їх стягнення відбувається на користь приватної особи, в її інтересах і саме задля неї.
У ч.3 ст.228 ЦК передбачаються зовсім інші правові наслідки:
- які спрямовані не на позначене вище, а на реакцію з боку держави на правопорушення сторони/сторін правочину;
- ініціатором цих правових наслідків є держава, а не сторона правочину;
- ці правові наслідки встановлені в публічних інтересах (як їх розуміє держава), а не в приватноправових;
- наслідки полягають не у відновленні становища, що існувало до вчинення правочину, а на вилучення майна;
- ці правові наслідки не можна розцінювати як відшкодування збитків.
Такі правові наслідки не можна віднести до компенсаційних, адже вони є сутнісно іншими і являють собою різновид конфіскації майна державою.
Стягнення всього отриманого за недійсним правочином у дохід держави є конфіскацією, яка за своєю правовою природою не є цивільно-правовим інститутом. У первісній редакції ЦК, який набув чинності 01.01.2004, такої норми не існувало. Однак Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 ст.228 була доповнена ч.3, присвяченою недійсності правочинів, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Щодо конфіскаційного характеру санкцій, передбачених ч.3 ст.228 ЦК неодноразово висловлювався ще Верховний Суд України, а після 2017 року - і Верховний Суд (постанови від 20.06.2018 у справі №802/470/17-а, від 16.10.2019 у справі №2а-1670/8497/11, від 25.07.2023 у справі №160/14095/21 від 13.11.2024 у справі №911/934/23).
Щодо відповідності приписів ч.3 ст.228 ЦК критеріям ЄСПЛ щодо сумісності втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції, Верховний суд зазначив наступне.
Вирішуючи питання щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК суд має враховувати що санкції, передбачені ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.
Конфіскація без вироку суду (Non-Conviction Based Confiscation - NCBC) розглядається ЄСПЛ як втручання у право власності, захищене ст.1 Першого протоколу до Конвенції.
Застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Верховний суд, досліджуючи втручання у право на мирне володіння майном, де ЄСПЛ неодноразово звертав увагу і на необхідності дотримання пропорційності при втручанні держави у право власності добросовісного власника, зокрема у рішеннях:
- "Isaia and Others v. Italy" (від 25.09.2025, заяви №36551/22, №36926/22 та №37907/22);
- "Garofalo and Others v. Italy" (від 21.01.2025, заява №47269/18 та три інші);
- "Imeri v. Croatia" (від 24.06.2021, заява №77668/14);
- "Kurban v. Turkey" (від 24.11.2020, заява №75414/10); 
- "Balsamo v. San Marino" (від 08.10.2019, заяви №20319/17, 21414/17);
- "Gogitidze and Others v. Georgia" (від 12.05.2015, заява №36862/05);
- "Varvara v. Italy" (від 29.10.2013, заява №17475/09);
- "Arcuri and Others v. Italy" (від 05.07.2001, заява № 52024/99);
- "Air Canada v. the United Kingdom" (від 05.05.1995, заява 18465/91);
- "AGOSI v. United Kingdom" (від 24.10.1986, заява №9118/80).
Об`єднана палата дійшла переконання, що у справі, яка переглядається, при застосуванні конфіскаційної санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, не було дотримано принципу пропорційності як щодо винного учасника правочину, так і щодо того учасника, який діяв добросовісно.
Тобто, при визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо). 
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
У наведених вище справах ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що для дотримання принципу пропорційності цивільна конфіскація має стосуватися майна, яке було отримане від злочинної діяльності, незаконного збагачення, майна, джерела походження якого сторона не могла пояснити, або майна, яке безпосередньо використовувалося при здійсненні злочинної діяльності. ЄСПЛ також визнав небезпечною тенденцію поширення конфіскації без вироку суду на випадки звичайних адміністративних порушень.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч.3 ст.228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Отже, для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин (придбання світильників комунальним підприємством) за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводив, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі. 
Антиконкурентна поведінка спрямована на спотворення конкуренції між учасниками торгів, але не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підривати її інтереси. Тому така поведінка сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у значенні ч.3 ст.228 ЦК.
Прокурором не доведено, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
У справі "Kurban v. Turkey" (рішення від 24.11.2020, заява №75414/10) ЄСПЛ звернув увагу на норми Директиви Європейського Союзу 2014/24/ЄС яка встановлює загальні правила, що застосовуються до укладення державних контрактів на закупівлю. Директива містить правила щодо обов`язкових та факультативних підстав для виключення економічного оператора з участі у процедурі закупівлі. В Директиві вказано, що державні контракти не повинні укладатися з економічними операторами, які брали участь у злочинній організації або були визнані винними у корупції, шахрайстві на шкоду фінансовим інтересам Союзу, терористичних злочинах, відмиванні грошей або фінансуванні тероризму (п.100 преамбули). Замовникам слід надати можливість виключати економічних операторів, які виявилися ненадійними, наприклад, через серйозні порушення, такі як порушення правил конкуренції (п.101 преамбули). Отже, порушення правил конкуренції віднесено Директивою до факультативних підстав виключення економічного оператора (на розсуд замовника закупівлі).
Також у цій справі ЄСПЛ вказав, що конфіскація без вироку суду (втрата завдатку, права виконувати договір та отримати оплату за вже виконані роботи, тобто права на покриття вже понесених витрат) є непропорційною у разі визнання недійсним договору, навіть укладеного з порушенням тендерної процедури (особою, яка не мала права брати участь у публічних закупівлях).
ЄСПЛ вказав, що навіть якщо розірвання договору було необхідним і неминучим, принцип справедливого балансу вимагав би принаймні застосування менш суворого заходу, що полегшив би фінансове навантаження на заявника, такого як повернення його гарантії та відшкодування частини або всіх його витрат.
Об`єднана палата переглядаючи справу, дійшла висновку, що враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Об`єднана палата звертає увагу на невідповідність норми ч.3 ст.228 ЦК загальним засадам цивільного законодавства, її каральний характер, притаманний нормам саме публічного, а не приватного права, а також на суттєві логічні невідповідності приписів частин 1, 2 ст.228 ЦК, які встановлюють що нікчемним є правочин який суперечить публічному порядку, але як наслідок передбачають більш м`які наслідки - двосторонню реституцію та ч.3 цієї статті, яка щодо оспорюваного правочину (який порівняно з нікчемним є не очевидно недійсним і відтак має меншу суспільну небезпеку) встановлює у якості наслідків набагато жорсткішу санкцію - стягнення з винної сторони (сторін) майна на користь держави.
Суд також враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №911/934/23 про відсутність підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, як норми внутрішнього законодавства, що за своїм змістом створює підстави для непропорційного втручання держави в право власності приватних осіб, що суперечить приписам Першого протоколу до Конвенції. Такий висновок є загальним, базується на недоліках самої законодавчої норми (тобто він має застосовуватися незалежно від обставин конкретної справи).
Крім того, уточнюючи висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК, Об`єднана палата вказала, що: 
При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо). 
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що застосування ч.3 ст.228 ЦК до спірних відносин може призвести до порушення визначеного у рішеннях ЄСПЛ принципу пропорційності втручання держави в мирне володіння майном (ст.1 Протоколу першого до Конвенції).
З урахуванням чого, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог Виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної Ради, Вінницької обласної військової адміністрації, Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати зі сплати судового збору, з урахуванням ст. 129 ГПК України в сумі 18 606,35 грн залишаються за прокурором.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10-18, 42, 45, 46, 73-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 202, 242, 232-242, 326, 327 ГПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
В позові відмовити повністю.
Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 18 606,35 грн - залишити за прокурором.
Примірник повного судового рішення направити учасникам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 10 квітня 2026 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ   
віддрук. прим.:
1 - до справи