Справа № 538/1692/25
Провадження № 2-а/538/3/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Бондарь В.А.
за участю секретаря судового засідання – Горілей Л.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиці Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що на неї 05.09.2025 року інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Горбоносом Р.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 5649371 у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. З постанови вбачається, що вона 05.09.2025 року о 09:08:54 в м. Лохвиця по вул. Героїв України, 13, керуючи ТЗ Шкода днз НОМЕР_1 не виконала вимог дорожньої розмітки 1.3. ПДРУ "Подвійна суцільна лінія", чим порушила п.8.5.1. ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки та скоїла адміністративний проступок, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає винесену відповідачем постанову незаконною та такою, що повинна бути сксована. Зазначає, що в описовій частині постанови інспектором поліції не розкрито суть адміністративного проступку, його складу та ознак, обставин, не вказано саме яким чином та у який спосіб вона, керуючи ТЗ Шкода, не виконала вимог дорожньої розмітки 1.3. ПДР "Подвійна суцільна лінія" та порушила п.8.5.1. ПДР - Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки ПДР в м. Лохвиця по вул. Героїв України, 13. Вказує на те, що з п. 7 оскаржуваної постанови вбачається, що до постанови додається відео з нагрудної бодікамери 1113027593/35, яка начебто фіксує факт вчиненого нею правопорушення. Разом з тим, її вимог щодо надання їй для ознайомлення відеофіксації правопорушення з бодікамери 1113027593/35 з метою надання своїх зауважень, заперечень, клопотань, працівник поліції проігнорував. До постанови вказаного відео з бодікамери не додав, також не продемонстрував на її вимогу вказного відео через засіб перегляду на місці, під час розгляду справи про адміністративне правопрушення. Крім того зазначає, що вона зранку 05.09.2025 року рухалася на своєму автомобілі Шкода в м. Лохвиця по вул. Героїв України в межах правил дорожнього руху, всі маневри керованого нею ТЗ відповідали вимогам ПДР, таким чином в її діях не було складу жодного адміністративного правопорушення, передбаченого саттями КУпАП. Вважає, що інспектор Горбонос Р.В. допустив грубі порушення вимог КУпАП та її процесуальні права під час розгляду даної адміністративної справи.
01.12.2025 року від представника відповідача Школяр Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що інспектором ВП № 2 Миргородського РУП ГУНП в Полтавській області Горбоносом Р.В. було оцінено всі докази відповідно до ст. 252 КУпАП, роз`яснено права та обов`язки позивачу з подальшим притягненням її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та складено постанову серії ЕНА № 56493371 від 05.09.2025 року. Повідомила, що надати відеозаписи з бодікамери працівника ОСОБА_2 не має можливості, оскільки відповідно до п. 3 розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026 строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Відповідно відеозаписи з відеореєстратора та бодікамери зроблені 05.09.2025 року при розгляді матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 були видалені 05.10.2025 року, що унеможливлює їх надання до розгляду на вимогу суду. Вважає, що постанову серії ЕНА № 5549371 винесено згідно зі ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом. Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувавти ці доводи. Зазначає, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.
03.12.2025 року від представника позивача Чумарного А.І. надійшла відповідь на відзив, в якому вказує, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, а викладені обставини у відзиві на позовну заяву формальними та безпідставними. Вказує на те, що підставою для накладення адміністративного стягнення та доказом правопорушення водія ТЗ не може бути візуальне спостереження працівника поліції. Зазначає, що водій ОСОБА_1 зранку 05.09.2025 року рухалася на своєму автомобілі Шкода в м. Лохвиця по вул. Героїв України в межах правил дорожнього руху, всі маневри керованого нею ТЗ відповідали вимогам ПДР. Наприклад, під час руху по вулиці, водій ОСОБА_1 з метою в`їзду на подвір`я між будинками 15 і 17 по вул. Героїв України повернула на ліво, перетнувши переривчату лінію горизонтальної розмітки п.1.6 Розділу 34 ПДР (яку дозволено перетинати) та смугу для руху автомобілів у зустрічному напрямку при цьому не порушивши будь-яких правил ПДР. Таким чином, в діях позивача не було складу жодного адміністративного правопорушення, передбаченого статтями КУпАП, а працівник поліції ОСОБА_2 за відсутності/недоведеності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного проступку, упереджено, всупереч вимог ст. ст. 247, 251, 280 КУпАП, вирішив питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, чим порушив її права та охоронювані законом інтереси.
В судове засідання позивачка та представник позивачки - адвокат Чумарний А.І. не з`явилися, представник позивачки через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує повністю та просить задовольнити. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 
За відсутності учасників процесу розгляд адміністративної справи здійснено в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
За пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вище стоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 5649371 від 05.09.2025 року, водій ОСОБА_1 05.09.2025 року 09:08:54 м. Лохвиця, вулиця Героїв України, керуючи ТЗ Шкода днз НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3. ПДРУ "Подвійна суцільна лінія", чим порушив п.8.5.1. ПДР - Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.
Так, досліджена в судовому засіданні вищевказана постанова, містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Частиною 1 статті 122 КУпАП, передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. 
Суд звертає увагу, що відповідачем у справі Головним управління Національної поліції в Полтавській області жодних доказів, що вказують на вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та вину позивача ОСОБА_1 надано не було. 
Суд наголошує, що відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
З аналізу норми частини 1 статті 74 КАС України та статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що доказ, який не був покладений в обґрунтування та підставу притягнення особи до адміністративної відповідальності, не може розцінюватися як належний.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.
Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.
У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Дослідивши матеріали адміністративного позову суд зазначає, що при розгляді та винесенні постанови на місці працівники поліції не застосовували відеореєстратор, а застосовували лише бодікамеру. Даного відео до суду відповідач не надав як і не надав доказів, що таке відео надсилалось особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Тобто доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 , окрім зазначених фактів у самій оскаржуваній постанові відповідач не надав та враховуючи, що в розумінні правового поля сторона відповідача повинна довести вину особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а дана особа не визнає себе винною та прд`явила адміністративний позов, то з огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 5649371 від 05.09.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 122 ч. 1 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КупАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 19, 20, 72, 77, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, ст. ст. 33, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-288 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 5649371 від 05.09.2025 року, винесену інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Горбоносом Романом Вікторовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 - судовий збір у розмірі 650 гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лохвицького
районного суду       В.А. Бондарь