ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/6415/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, яким просить суд:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зниження відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 при перерахунку пенсії з 01 січня 2025 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/20169 від 24 травня 2024 року з 80% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати з моменту зменшення відсоткового розміру пенсії перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 виходячи з 80% грошового забезпечення.

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 при перерахунку пенсії з 01 січня 2023 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/20169 від 24 травня 2024 року.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/20169 від 24 травня 2024 року без обмеження максимальним розміром.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з моменту призначення пенсії по інвалідності в наслідок війни 2-ї групи з 20.02.2018 року відповідно до статті 21 Закону України 2262-ХII основний розмір пенсії позивача, був розрахований правильно, та сплачувався виходячи 80 відсотків грошового забезпечення. 
В подальшому, при перерахунку пенсії позивача, відповідачем були враховані складові грошового забезпечення, але при цьому пенсія з 01 січня 2023 року нараховувалась та виплачувалась не в повному розмірі, а саме була безпідставно обмежена відповідачем максимальним розміром. 
У відповідності до статті 21 Закону 2262-ХІІ «Розміри пенсій по інвалідності»: Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни 1 групи - 100 процентів, 11 групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).». В той же час відповідачем процентний розмір пенсії позивача з 1 січня 2025 року був знижений до пенсія позивача перерахована відповідачем виходячи з 70% грошового забезпечення.
Таким чином, згідно зазначених рішень Окружного адміністративного суду міста Києва та Закарпатського окружного адміністративного суду розмір пенсії (з врахуванням доплати за інвалідність внаслідок війни) та на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24 травня 2024 року №11/20169 мав становити:
- з 01.03.2023 - 29769,30 грн., однак фактично сплачувалось - 20930,00 грн.
- з 1.03.2024 - 31831,90 грн., однак фактично сплачувалось - 23610,00 грн.
- 01.04.2025 - 33706,90 грн., однак фактично сплачувалось - 23610,00 грн.

Тобто рішення суду виконується лише частково. Крім того, позивачу до цього часу не сплачена заборгованість за недоплачену пенсію з 1 січня 2023 року. Предметом цього спору є зниження відповідачем основного розміру пенсії позивача по інвалідності внаслідок війни з 80% до 70% грошового забезпечення, а також обмеження відповідачем належної до сплати пенсії позивача максимальним розміром. 
Таким чином фактично відбулася недоплата пенсії позивачу внаслідок протиправних дій відповідача. 
Відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсії в належному розмірі, порушила конституційне право позивача на соціальне забезпечення на гідному рівні.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідача 14.08.2025 року, що стверджується Довідкою про доставку електронного листа.
Однак відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надіслав, про причини неподання такого не повідомив, про продовження процесуального строку для його подання не клопотав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
З огляду на зазначене суд вважає за можливе застосувати процесуальні наслідки неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов, передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України.

Обставини встановлені судом

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному забезпеченні м. Києві забезпеченні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення 09.04.1992 осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від р. (надалі - Закон 2262-XII) по інвалідності..

07 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якій просив:
« 1. Провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки АДПСУ № 11/20169 від 24.05.2024 року з врахування основних та додаткових складових грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження максимальним розміром та сплатити недоплачені гроші. 
2. Виконати добровільно судове рішення, від 31 жовтня 2024 року по справі № 260/5439/24 що набрало законної сили, 
3. Надіслати мені копії перерахунків моєї пенсії у 2019 - 2025 роках, завірені належним чином підписом посадової особи та печаткою ГУ ПФУ. 
4. Надіслати детальні розрахунки доплати моєї пенсії за рішенням суду від 31 жовтня 2024 року по справі № 260/5439/24 з зазначенням недоплачених сум по місяцях за 2023-2025 роки. 
5. Повідомити про те, за яким номером та з якої дати обліковується в реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, рішення суду від 31 жовтня 2024 року по справі № 260/5439/24.
6. Повідомити мене про конкретну дату та сплатити одним платежем суму недоплаченої пенсії.».

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало відповідь за №21845-19485/Б-02/8-2600/22 від 12.05.2025, у якій зазначила наступне:

« Ви перебуваєте на обліку в Головному управлінні і отримуєте пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон). 
Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються добровільно органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. 
У лютому 2025 року на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №260/5439/24 Головним управлінням з 01.02.2023 проведено перерахунок Вашої пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням, та здійснено нарахування коштів за період з 01.02.2023 по 28.02.2025 в сумі 62465,11 грн. 
На виконання рішення суду з 01.03.2025 пенсія Вам нарахована в сумі 23610,00грн. 
Виплата сум пенсій, нарахованих за минулий час на виконання рішень судів, проводиться в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, оскільки згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. 
Кошти на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду" та визначаються B межах граничних обсягів видатків державного бюджету за цією програмою. 
Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. 
Облік фінансових зобов`язань, що виникають внаслідок нарахування коштів на виконання судових рішень, здійснюється в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). 
Враховуючи вищезазначене, доплата пенсії, визначена на виконання рішення суду, ухваленого на Вашу користь, обліковується за датою набрання законної сили - 01.12.2024, та буде виплачена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. 
Інформуємо, що на час підготовки відповіді на звернення Головним управлінням виплачено заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду, які набрали законної сили до 19.11.2020. 
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. 
Надаємо копію розрахунку доплати пенсії на виконання рішення суду та копії розрахунків пенсії з 2019 по 2025 роки.».

Згідно розрахунку із пенсійної справи позивача станом на 01.03.2023, який є додатком до листа від 12.05.2025, вбачається, що позивачу встановлено пенсію у розмірі 29769,30 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менша пенсія – 20930,00 грн.
Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивача станом на 01.03.2024, який є додатком до листа від 12.05.2025, вбачається, що позивачу встановлено пенсію у розмірі 31831,90 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менша пенсія – 23610,00 грн.
Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивача станом на 03.04.2025, який є додатком до листа від 12.05.2025, вбачається, що позивачу встановлено пенсію у розмірі 33706,90 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менша пенсія – 23610,00 грн.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закону № 2262-ХІІ).
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист (абз.3 преамбули до Закону № 2262-ХІІ).
Право на пенсійне забезпечення на умовах Закону № 2262-ХІІ мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугою строків служби (ст.1 Закону № 2262-ХІ).
Положення ст.43 Закону № 2262-ХІІ свого часу були доповнені згідно з пп.4 п.29 розд.II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" новою частиною наступного змісту: "Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зазначене положення в цілому було визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.
В подальшому, відповідно до п.8 ч.6 розд.ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VІ, частину п`яту ст.43 Закону № 2262-ХІІ було викладено у такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 р. № 911-VIII, чинній з 01.01.2016 р. по 20.12.2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Проте рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII зі змінами, а саме: ч.7 ст.43 вказаного Закону, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 положення ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, починаючи з 20.12.2016 р. ч.7 ст.43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вважається такою, що відсутня в зазначеному Законі.
Згідно Закону України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Тобто, протягом 2017 року ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 р. у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 р. у справі № 638/6363/17 та від 12.03.2019 р. у справі № 522/3049/17.
Судом встановлено, що у лютому 2025 року на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №260/5439/24 Головним управлінням з 01.02.2023 проведено перерахунок Вашої пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням, та здійснено нарахування коштів за період з 01.02.2023 по 28.02.2025 в сумі 62465,11 грн. Також на виконання рішення суду з 01.03.2025 пенсія позивачу нарахована в сумі 23610,00 грн.
Суд звертає увагу, що право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (постанова Верховного Суду від 16.03.2021 р. у справі № 640/9677/20).
Суд звертає увагу, що і на момент ухвалення рішення у справі №260/5439/24 у чинному законодавстві України не відбулося таких змін, які б надавали відповідачу додаткові правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Суд зазначає, що правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання. Остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.
Тому зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрати актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.
Водночас за обставин цієї справи відповідні зміни у законодавстві, зокрема положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ та ст.2 Закону № 3668-VI не змінились.
Верховний Суд вже висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Водночас згідно з ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
При цьому, на думку суду, обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно з Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.
У постанові від 16.12.2021 р. у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом Пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Наведені висновки Верховного Суду також мали б бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача.
Суд звертає увагу, що Закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам ч.2 ст.19 Конституції України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо обмеження розміру пенсії позивача з 01.01.2023 року.

Статтею 159 частиною 4 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на встановлені судом обставини поведінки відповідача з приводу спірних правовідносин, а також на те, що відповідачем у встановлений судом строк не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не поданий, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір, позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зниження відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 при перерахунку пенсії з 01 січня 2025 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/20169 від 24 травня 2024 року з 80% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення. 

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві здійснювати з моменту зменшення відсоткового розміру пенсії перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 виходячи з 80% грошового забезпечення.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 при перерахунку пенсії з 01 січня 2023 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/20169 від 24 травня 2024 року. 

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/20169 від 24 травня 2024 року без обмеження максимальним розміром.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	З.Б.Плеханова