РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

Провадження № 2/510/605/26
Справа № 510/1778/25
25 березня 2026 року м. Рені Одеської області
Ренійський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.,
за участю секретаря Фурсової А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
встановив:
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем 09 вересня 2017 року уклали шлюб, який зареєстровано Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 86.
Під час шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, внаслідок взаємних непорозумінь родина розпалась, шлюб існує тільки формально, кожен живе окремим життям, своїми інтересами, сумісного господарства не ведуть. 
Малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні.
Відповідач матеріально дітям не допомагає.
Враховуючи, що між сторонами втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки та того, що  ОСОБА_2 , як батько малолітніх дітей, зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття, позивач звернулась з позовом до суду.
Позивач у судове засідання не з`явилась, від її представника – адвоката Аждер В.А. надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні позовних вимог, проти заочного вирішення справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, причин неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. 
Дійсно, як встановлено судом, 09 вересня 2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 86, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Під час шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За час проживання однією сім`єю, спільне життя у сторін не склалось, внаслідок взаємних непорозумінь родина розпалась, шлюб існує тільки формально, кожен живе окремим життям, своїми інтересами, сумісного господарства не ведуть.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що сім`я між сторонами розпалася остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо.
На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. 
Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно із ст. 51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.
У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».
Таким чином, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась остаточно, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально – правові підстави шлюбу, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Відносно позовних вимог про стягнення аліментів, суд дійшов наступних висновків.
Під час шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 04 жовтня 2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 892) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 28 квітня 2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 286). 
Підставою для звернення до суду став факт відсутності домовленості між батьками щодо розміру матеріального утримання з боку батька, оскільки відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дітей, маючи на те відповідну змогу.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 2 статті 182 СК України регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі у відповідності до приписів ч. 1 ст. 184 СК України, або визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, що врегульовано положеннями статті 183 СК України, частиною 1 якої визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Також судом враховується, що у відповідності до ч. 2 ст. 272 СК України, якщо позов пред`явлений не до всіх зобов`язаних осіб, а лише до деяких з них, розмір аліментів визначається з урахуванням обов`язку всіх зобов`язаних осіб надавати утримання. При цьому сукупний розмір аліментів, що підлягає стягненню на одну дитину, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків (ст. 18 Конвенції).
Згідно ст. 27 Конвенції «Про права дитини», держави – учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Судом встановлено, що малолітні діти виховуються позивачем і потребують матеріальної допомоги, відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення статті 196 Сімейного кодексу України, якою передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, а відповідач зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття, суд також приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів.
Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо стягнення аліментів задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп.
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у належному розмірі 968 грн. 96 коп.
Таким чином витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 289, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, - 
вирішив:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів – задовольнити. 
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 09 вересня 2017 року Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 86 – розірвати.
Стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 28 серпня 2025 року та до досягнення дитиною ОСОБА_8 повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Після 29 вересня 2037 року стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя          О.О. Гончарова-Парфьонова