ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/12652/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства “АРТ-ЕСПРЕСО” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “АРТ-ЕСПРЕСО” (далі – ПП “АРТ-ЕСПРЕСО”, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.05.2025 №UA205140/2025/000171/2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” та компанією OFFICINE BRUGNETTI SRL (Італія) було укладено Дистриб`юторський договір для професійних кавових машин Espreso в Україні від 06.03.2025 №б/н про продаж професійних кавомашин, запчастин до них та їх обслуговування. 
ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” з метою митного оформлення товару (апарати для приготування кави: кавомашини GIULIA 2 GRUPPI …) 09.05.2025 подало до Волинської митниці митну декларацію (далі – МД) №25UA205140029069U5 та пакет документів на підтвердження митної вартості задекларованих товарів. У вказаній декларації митна вартість товару декларантом визначена самостійно за першим методом, за ціною контракту.
Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 13.05.2025 №UA205140/2025/000171/2 та виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001273, визначивши митну вартість за резервним методом. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом, оскільки подані для підтвердження митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, та містять розбіжності.
Позивач із прийнятим рішенням не погоджується та вважає коригування митної вартості за резервним методом протиправним, оскільки документи, надані до митного оформлення згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), мали всі необхідні відомості для перевірки заявленої митної вартості за основним методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
На думку позивача, митний орган не підтвердив належними доказами та доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Ні в запиті про надання додаткових документів, ні в спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Також рішення відповідача не містить докладної інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Позивач вважає, що надані ним документи в частині підтвердження заявленої митної вартості не містять розбіжностей чи ознак підробки, а вимога про надання додаткових документів є безпідставною й митний орган не спростував достовірність поданих документів, не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості спірного товару.
З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
В поданому до суду 19.11.2025 відзиві на позовну заяву відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування такої позиції зазначив, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №25UA205140029069U5 від 09.05.2025 було виявлено розбіжності у поданих документах, а саме: 
- згідно п. 1.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.03.2025 №б/н продавець обслуговує виключно професійних клієнтів. До митного оформлення не надано інформації, що свідчить про цільове використання товару;
- оплата за товар, згідно платіжного документа №3 здійснена 02.04.2025, що передує виставленому рахунку-фактурі (інвойсі) №V00051 від 04.04.2025;
- п. 3.1 та 1.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.03.2025 №б/н передбачене замовлення, проте документ не подано до митного оформлення;
- відповідно договору-замовлення від 28.04.2025 №28/04/25 умови оплати зазначено 50% оплата по прибутті на митниці, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не подано до митного оформлення;
- згідно рахунку-фактури від 06.05.2025 №240/е надавачем транспортних послуг зазначено ОСОБА_1 , що суперечить перевізнику, зазначеному в автотранспортній накладній від 29.04.2025 №112333 – PE ОСОБА_2 .
Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, то декларанту на законних підставах запропоновано надати додаткові документи для спростування сумнівів митниці у достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість. 
Декларантом на вимогу митниці надано: платіжну інструкцію від 09.05.2025 №1358; проформу-інвойс від 31.03.2025. Інших запитуваних митницею документів не надано, листом від 12.05.2025 №б/н повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
На виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. 
Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме на рівні:- 51,0 Євро/кг за ЕМД №UA100100/2025/430655 від 25.04.2025. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару: «Кавомашина..», країна походження "EU", торгова країна та країна відправлення товару – Італія, імпорт яких здійснено згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів на умовах поставки FCA IT з врахуванням обсягу поставки товарів. Додатково митницею проаналізовано інформацію щодо вартості схожого товару, наявну в зовнішній мережі Інтернет:- 4021-5027 Євро/од (в перерахунку курсу валют станом на 13.05.2025) (30000-37500 данських крон згідно сайту «coffeelab.dk»);- 3348,55 Євро/од – згідно сайту «ebay.it».
З огляду на наведене вище, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від 13.05.2025 №UA205140/2025/000171/2 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача Волинської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що між ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” (дистриб`ютор, покупець) та компанією OFFICINE BRUGNETTI SRL (Італія, постачальник) 06.03.2025 було укладено Дистриб`юторський договір для професійних кавових машин Espreso в Україні відповідно до пункту 1.2. якого постачальник продає професійні кавомашин та запчастин до них. Постачальник обслуговує виключно професійних клієнтів. 
Замовлення клієнта є договірною пропозицією, що підлягає письмовому акцепту Brugnetti. У замовленні повинні бути вказані продукт, код, кількість та місце доставки. Для продукції призначеної для країн, що не входять до ЄС. Клієнт несе відповідальність за повідомлення застосовних правил, звільняючи Brugnetti від будь-якої відповідальності. Використання продукції в інших країнах, ніж, ті, які вказані в замовленні, є виключною відповідальністю клієнта (пункт 1.4. договору). 
Знижка, що застосовується та резервується для ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” за експортним прейскурантом становить 50% +8% і діє до 31 грудня 2025 року. Діє на момент замовлення, без ПДВ та на умовах FCA склад Brugnetti в Новате Міланезе (Італія) (Інкотермс 2021), з упаковкою включно. Прийняття замовлення може відбуватися в письмовій формі або шляхом безпосереднього виконання. Компанія Brugnetti не пов`язана простим отриманням замовлення (пункт 1.5. договору). 
Продукція продається на складі FCA склад Officine Brugnetti в Новате Міланезе (Італія) (Інкотермс 2021) (пункт 2.1. договору). Відправлення відбувається за адресою, вказаною в замовленні, після повної оплати, якщо не узгоджене інше (пункт 2.2. договору). 
Відповідно до п.п 4.1 договору оплата здійснюється авансовим банківським переказом в Євро, якщо не узгоджено інше. Жодні компенсації або відрахування не допускаються (а.с.16-19).
На виконання умов Дистриб`юторського договору від 06.03.2025 та на підставі проформи-інвойсу від 31.03.2025, ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” здійснило авансову оплату за товар «апарати для приготування кави: кавомашини GIULIA 2 GRUPPI …» в розмірі 3643,20 Євро, що підтверджується банківським платіжним документом у формі swift від 02.04.2025 №3 (призначення платежу: платіж за професійну кавомашину номер контейнера та дата відвантаження 06.03.2025, порт відправлення: Італія, порт призначення: Україна) (а.с.20-30,42-45).
Відповідно до рахунку-фактури (інвойса) №V00051 від 04.04.2025 компанія OFFICINE BRUGNETTI SRL (постачальник) поставила покупцю ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” товар: «кавомашина еспресо GIULIA 2 GRUPPI (1 шт) за ціною 3770,00 Євро зі знижкою - 1734,20 Євро; кавомашина еспресо GIULIA 2 GRUPPI (1 шт) за ціною 4150,00 Євро зі знижкою – 1909,00 Євро», всього на суму 3643,20 Євро (а.с.27-28).
Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару декларант позивача 09.05.2025 подав до Волинської митниці МД №25UA205140029069U5 щодо товару: «Апарати для приготування кави: Кавомашина GIULIA 2 GRUPPI з джойстиком та компенсаційним грилем, серійний номер 21908, арт. 440.001.002.2021 = 1 шт.; Кавомашина GIULIA 2 GRUPPI з дерев`яними панелями та ручкою, серійний номер 21909, арт. 440.001.002.W = 1 шт., ємність бойлера 10 л, потужність 3000W. Торговельна марка BRUGNETTI. Виробник OFFICINE BRUGNETTI SRL. Країна виробництва IT» (а.с.20-21). 
Фактурна вартість товару становить 3643,20 Євро (еквівалентно 170 818,72 грн). Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) на рівні 183 818,72 грн (еквівалентно 3920,46 Євро) з урахуванням витрат на транспортування в сумі 13 000,00 грн. 
Для підтвердження митної вартості товару декларантом до МД додано: пакувальний лист №б/н від 29.04.2025; рахунок-фактуру (iнвойс) №V00051 від 04.04.2025; автотранспортну накладну №112333 від 29.04.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №VEU088562 від 02.05.2025; загальну декларацію прибуття №25UA141000470632Z2 від 02.05.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару №3 від 02.04.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №240/е від 06.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №06/05/25 від 06.05.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 06.03.2025 №б/н; договір (контракт) про перевезення №28/04/25 від 28.04.2025; договір про надання послуг митного брокера №06/05/25 від 06.05.2025; лист №1 від 09.05.2025; технічні дані від 09.05.2025; фото від 09.05.2025; копію митної декларації країни відправлення 25ITQ3JO1DEOO785A1 від 02.05.2025 (а.с.16-19,27-28,31-45).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган в електронному повідомленні декларанту зазначив про наявні розбіжності в поданих документах до митного оформлення та запропонував надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) транспортні (перевізні) документи; 3) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; 5) Замовлення; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Декларантом на вимогу митниці надано: платіжну інструкцію про оплату транспортно-експедиційних послуг від 09.05.2025 №1358; проформу-інвойс від 31.03.2025. Інших запитуваних митницею документів не надано, листом від 12.05.2025 №б/н повідомлено про відсутність інших додаткових документів (а.с.29-30,46,50-55).
13.05.2025 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000171/2, а також сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001273 (а.с.24-26).
Як зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме:
- згідно п. 1.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.03.2025 №б/н продавець обслуговує виключно професійних клієнтів. До митного оформлення не надано інформації, що свідчить про цільове використання товару;
- оплата за товар, згідно платіжного документа №3 здійснена 02.04.2025, що передує виставленому рахунку-фактурі (інвойсі) №V00051 від 04.04.2025;
- п. 3.1 та 1.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.03.2025 №б/н передбачене замовлення, проте документ не подано до митного оформлення;
- відповідно договору-замовлення від 28.04.2025 №28/04/25 умови оплати зазначено 50% оплата по прибутті на митниці, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не подано до митного оформлення;
- згідно рахунку-фактури від 06.05.2025 №240/е надавачем транспортних послуг зазначено ОСОБА_1 , що суперечить перевізнику, зазначеному в автотранспортній накладній від 29.04.2025 №112333 – PE ОСОБА_2 .
На виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. 
Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме на рівні:- 51,0 Євро/кг за ЕМД №UA100100/2025/430655 від 25.04.2025. 
Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару: «Кавомашина..», країна походження "EU", торгова країна та країна відправлення товару – Італія, імпорт яких здійснено згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів на умовах поставки FCA IT з врахуванням обсягу поставки товарів. Додатково митницею проаналізовано інформацію щодо вартості схожого товару, наявну в зовнішній мережі Інтернет:- 4021-5027 Євро/од (в перерахунку курсу валют станом на 13.05.2025) (30000-37500 данських крон згідно сайту «coffeelab.dk»);- 3348,55 Євро/од – згідно сайту «ebay.it».
Випуск товару у вільний обіг здійснено за МД №25UA205140029917U0 від 13.05.2025 з врахуванням частини 7 статі 55 МКУ (а.с.22-23).
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.
Судом встановлено, що, як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: : пакувальний лист №б/н від 29.04.2025; рахунок-фактуру (iнвойс) №V00051 від 04.04.2025; автотранспортну накладну №112333 від 29.04.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №VEU088562 від 02.05.2025; загальну декларацію прибуття №25UA141000470632Z2 від 02.05.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару №3 від 02.04.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №240/е від 06.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №06/05/25 від 06.05.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 06.03.2025 №б/н; договір (контракт) про перевезення №28/04/25 від 28.04.2025; договір про надання послуг митного брокера №06/05/25 від 06.05.2025; лист №1 від 09.05.2025; технічні дані від 09.05.2025; фото від 09.05.2025; копію митної декларації країни відправлення 25ITQ3JO1DEOO785A1 від 02.05.2025 (а.с.16-19,27-28,31-45).
Окрім того, декларантом на вимогу митниці додатково надано: платіжну інструкцію про оплату транспортно-експедиційних послуг від 09.05.2025 №1358 та проформу-інвойс від 31.03.2025 (а.с.29-30,46).
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, Дистриб`юторським договором для професійних кавових машин Espreso в Україні №б/н від 06.03.2025 визначено обов`язок продавця - компанії OFFICINE BRUGNETTI SRL (Італія, постачальник) поставити професійні кавомашин та запчастин до них.
Продукція продається на складі FCA склад Officine Brugnetti в Новате Міланезе (Італія) (Інкотермс 2021).
Пункт 4 частини другої статті 53 МК України зобов`язує декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. 
На підставі проформи-інвойсу від 31.03.2025, ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” здійснило авансову оплату за товар «апарати для приготування кави: кавомашини GIULIA 2 GRUPPI …» в розмірі 3643,20 Євро, що підтверджується банківським платіжним документом у формі swift від 02.04.2025 №3 (призначення платежу: платіж за професійну кавомашину номер контейнера та дата відвантаження 06.03.2025, порт відправлення: Італія, порт призначення: Україна) (а.с.20-30,42-45).
Згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) №V00051 від 04.04.2025 компанія OFFICINE BRUGNETTI SRL поставлено покупцю ПП “АРТ-ЕСПРЕСО” товар: «кавомашина еспресо GIULIA 2 GRUPPI (1 шт) за ціною 1734,20 Євро; кавомашина еспресо GIULIA 2 GRUPPI (1 шт) за ціною 1909,00 Євро», всього на суму 3643,20 Євро. Вказаним рахунком-фактурою визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну (а.с.27-28). 
Суд вважає безпідставним твердження митного органу у оскаржуваному рішенні про те, що оплата за товар, згідно платіжного документа №3 здійснена 02.04.2025, що передує виставленому рахунку-фактурі (інвойсі) №V00051 від 04.04.2025, оскільки така оплата була проведена, як передплата за товар на підставі проформи-інвойсу від 31.03.2025, виставленого компанією OFFICINE BRUGNETTI SRL.
Разом з тим, суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів – це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. 
Вказана у МД №25UA205140029069U5 від 09.05.2025 (графа 22) фактурна вартість товару відповідає ціні товару, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №V00051 від 04.04.2025 та становить 3643,20 Євро.
Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 3643,20 Євро. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.
Згідно пунктом 6 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Таким чином, до митної вартості включаються реальні витрати на транспортування товару до митного кордону України. При цьому, вказана норма не передбачає необхідності включення до митної вартості можливих додаткових витрат при перевезенні вантажу. А тому, відповідно до частини десятої статті 58 МК України до митної вартості включаються лише реальні транспортні витрати на відрізку маршруту від місця завантаження товару до перетину митного кордону України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 травня 2023 року у справі № 813/2658/16.
На підтвердження вартості витрат на транспортування товару митному органу було надано наступні документи: договір-замовлення на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом №28/04/25 від 28.04.2025, укладений з перевізником ФОП ОСОБА_1 (експедитор); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №240/е від 06.05.2025, відповідно до якого вартість транспортно-експедиційних послуг за межами України за маршрутом м. Novate Milanese + Rozzano (Італія) – м/п Чоп (автомобілем держ. номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ) складає - 23000,00 грн, вартість транспортних послуг по Україні за маршрутом м/п Чоп – м. Луцьк (Україна) складає - 8851,00 грн, а всього 31851,00 грн (а.с.37-38).
Окрім того, декларантом на вимогу митниці додатково було надано платіжну інструкцію про оплату транспортно-експедиційних послуг від 09.05.2025 №1358 на суму 15925,50 грн (50%), а в матеріалах справа наявна також платіжна інструкція про оплату транспортно-експедиційних послуг від 04.06.2025 №1386 на суму 15925,50 грн (решта 50%). (а.с.46-47), вищенаведене спростовує твердження відповідача у спірному рішенні про те, що банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг (50%) (як передбачено договором-замовленням на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом №28/04/25 від 28.04.2025) не подано до митного оформлення.
Разом з тим, як вбачається з довідки про вартість перевезення товару №06/05/25 від 06.05.2025, транспортно-експедиційні витрати по транспортуванню вантажу згідно маршруту Італія – Україна автомобілем НОМЕР_1 /ВС5780ХF від м. 20026 Novate Milanese (Італія) до м/п Чоп складає 13000,00 грн, а від м. 20089 Rozzano (Італія) до м/п Чоп складає 10000,00 грн (а.с.41).
При цьому, саме вартість транспортних послуг за межами України за маршрутом м. 20026 Novate Milanese (Італія) до м/п Чоп на суму 13000,00 грн (еквівалентно 277,26 Євро) була включена декларантом до митної вартості товару.
Разом з тим, суд вважає безпідставним та необгрунтованим посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на те, що згідно рахунку-фактури від 06.05.2025 №240/е надавачем транспортних послуг зазначено ФОП ОСОБА_1 , що суперечить перевізнику, зазначеному в автотранспортній накладній від 29.04.2025 №112333 – PE ОСОБА_3 , оскільки ПП “АРТ-ЕСПРЕСО”, як замовник, перевезення уклав договір-замовлення від 28.04.2025 №28/04/25 з ФОП ОСОБА_1 (експедитор), де експедитор брав на себе зобов`язання організувати транспортно-експедиційні послуги (самостійно чи найнятим транспортом). Відтак, експедитор не позбавлений права здійснювати перевезення вантажу, особисто, власним чи найманим транспортом. 
На думку суду, у Волинської митниці була можливість з поданих декларантом документів з`ясувати вартість понесених транспортних витрат. Докази понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні, такі докази не надані й відповідачем. При цьому, законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.
Суд, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.10.2024 у справі №520/6058/24.
Таким чином, надані митному органу договір-замовлення на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом №28/04/25 від 28.04.2025, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №240/е від 06.05.2025 та довідка про вартість перевезення товару №06/05/25 від 06.05.2025 підтверджують вартість понесених позивачем витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України.
З вищевказаного слідує, що визначена в МД №25UA205140029069U5 від 09.05.2025 митна вартість товару у розмірі 183 818,72 грн (еквівалентно 3920,46 Євро) включає вартість товару 3643,20 Євро (еквівалентно 170 818,72 грн) і вартість витрат на транспортування товару до кордону України в сумі 13 000,00 грн (еквівалентно 277,26 Євро), яка підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.
Вказані документи надані Волинській митниці, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом в МД №25UA205140029069U5 від 09.05.2025.
Також не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що згідно п. 1.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.03.2025 №б/н продавець обслуговує виключно професійних клієнтів, однак до митного оформлення не надано інформації, що свідчить про цільове використання товару, оскільки даний пункт договору не передбачає надання будь-яких підтверджуючих документів в підтвердження професійності чи цільового використання. Окрім того, це жодним чином не впливає на митну вартість товару. 
Щодо твердження митного органу про те, що відповідно до проформи-інвойсу ухвалення знижки в розмірі 50% здійснено 25.02.2025, тобто до укладення договору купівлі-продажу 06.03.2025, то суд його не приймає до уваги, оскільки проформа-інвойс є попереднім документом, який описує деталі майбутньої транзакції між сторонами та не є документом, який підтверджує митну вартість товару. Як уже було зазначено судом, фактурна вартість товару вказана у МД №25UA205140029069U5 від 09.05.2025 (графа 22) відповідає ціні товару, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №V00051 від 04.04.2025, який складений після укладення договору купівлі-продажу 06.03.2025, та становить 3643,20 Євро.
Отже, на думку суду, позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару. Натомість відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.
Суд наголошує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
Тому висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в документах є необґрунтованими.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).
Щодо необхідності надання транспортних (перевізних) документів та виписок з бухгалтерської документації, то суд зауважує, що декларантом позивача під час митного оформлення товару було надано документи, які підтверджували вартість понесених витрат на перевезення товару, а тому необхідності повторного витребування вказаних документів не було.
З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.
Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. 
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 13.05.2025 №UA205140/2025/000171/2 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення належить задовольнити.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн, сплачений платіжною інструкцією від 30.10.2025 №1535 (а.с.15).
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 13.05.2025 №UA205140/2025/000171/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Приватного підприємства “АРТ-ЕСПРЕСО” судові витрати в сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Приватне підприємство “АРТ-ЕСПРЕСО” (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Будівельників, 11/41, код ЄДРПОУ 43125122).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ 43958385).

Суддя Р.С. Денисюк