ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10810/13-ц
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/397/26

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.

сторони:
позивач: Публічне акціонерне товариство ”Державний експортно- 
імпортний банк України”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 12 листопада 2025 року, місце постановлення ухвали - м. Чернігів, у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №750/10810/13-ц, в якій просив стягнути з Акціонерного товариства ”Державний експортно-імпортний банк України” на його користь судовий збір у розмірі 1 720 грн. 50 коп., сплачений відповідно до квитанції від 23.12.2013 року №24/44 на розрахунковий рахунок УДКСУ у м. Чернігові. В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 посилався на те, що він, не погоджуючись із рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року, звернувся до апеляційного суду Чернігівської області з апеляційною скаргою та сплатив до Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 720 грн. 50 коп. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року, було залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , було залишено без задоволення. Не погоджуючись із даним судовим рішенням, він сплатив до Державного бюджету судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 2 557 грн. 80 коп., та звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року та на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року, матеріали касаційної скарги було повернуто ОСОБА_1 . Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 сплатив до Державного бюджету судовий збір за перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України в сумі 2 557 грн. 80 коп., та звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 28.02.2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року у справі за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, було скасовано; у задоволенні позову ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” - відмовлено; стягнуто з ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на користь ОСОБА_1 1 827 грн. сплаченого судового збору.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2021 року, яка була залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.07.2022 року, заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору було задоволено частково: зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 557 грн. 80 коп., сплачений відповідно до квитанції від 18.02.2014 року №0316 на розрахунковий рахунок №31212253700007, отримувач - УДКСУ у Печерському р-ні м. Київ, код отримувача - 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019; зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 557 грн. 80 коп., сплачений відповідно до квитанції від 27.05.2014 року №0808 на розрахунковий рахунок №31212253700007, отримувач - УДКСУ у Печерському р-ні м. Київ, код отримувача - 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача - 820019. Разом з тим, суд не знайшов підстав для повернення ОСОБА_1 сплаченого судового збору в розмірі 1 720 грн. 50 коп., посилаючись на те, що оскільки ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року, було залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, то відповідно, судове рішення переглядалося в апеляційному порядку та не було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, тому відсутні підстави для повернення сплаченого судового збору на суму 1 720 грн. 50 коп.
Раніше, а саме, 08.09.2015 року ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №750/10810/13, в якій просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року щодо стягнення з нього судового збору в розмірі 3 441 грн. у справі за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнути з ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на користь ОСОБА_1 1 720 грн. 50 коп., сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. сплаченого за подання касаційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2015 року у справі №750/10810/13 було відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення. Суд мотивував своє рішення тим, що за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку із нововиявленими обставинами стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Верховним Судом України, чинним законодавством України не передбачено.
20.01.2021 року Сілков Е.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 750/10810/13-ц за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просив стягнути з АТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на його користь 1 720 грн. 50 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. сплаченого за подання касаційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2021 року у справі №750/10810/13, яка була залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.04.2021 року, було відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.
Судові рішення було мотивовано тим, що згідно із ч.2 статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року у справі №750/10810/13-ц на даний час є виконаним, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року - скасовано, судовий збір в розмірі 1 827 грн. ОСОБА_1 сплачено, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. Крім того, за висновком суду, за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Верховним Судом України, чинним законодавством України не передбачено. Із наведеними висновками погодився і суд апеляційної інстанції. 

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі та стягнення із позивача на його користь 1 720 грн. 50 коп. сплаченого ним судового збору. При цьому, ОСОБА_1 вказує, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2021 року, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.07.2022 року, де розглядалося питання про повернення ОСОБА_1 судового збору, суди зазначили, що судовий збір в сумі 1 720 грн. 50 коп., сплачений заявником до суду при поданні апеляційної скарги, був пов`язаний із розглядом справи №750/10810/13, тому він входить до розподілу судового збору між сторонами, і за даних обставин, відсутні визначені статтею 7 Закону України ”Про судовий збір”, підстави для повернення судового збору.

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2025 року, із врахуванням ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.11.2025 року про виправлення описки, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Як вбачається із ухвали суду першої інстанції від 12.11.2025 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, суд першої інстанції послався на те, що оскільки, згідно із ч.2 статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення, а остаточне судове рішення у справі №750/10810/13-ц, є виконаним, а також на ті обставини, що питання про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо суми судового збору у розмірі 1 720 грн. 50 коп. вже судом вирішувалося, то відсутні відповідні правові підстави для ухвалення додаткового рішення. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2025 року та стягнути з Акціонерного товариства ”Державний експортно-імпортний банк України” на його користь судовий збір у розмірі 1 720 грн. 50 коп., сплачений відповідно до квитанції від 23.12.2013 року №24/44 на розрахунковий рахунок №31210206780002, отримувач УДКСУ у м. Чернігові Чернігівської області, код отримувача 38054398, банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернігівській області, код банку отримувача 853592. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігів від 12.11.2025 року йому було відмовлено у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи із формальних міркувань, передчасно та незаконно, тому дана ухвала підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції, у порушення норм процесуального права при розгляді справи №750/10810/13-ц у рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року не дотримано засад щодо розподілу судових витрат, а саме, положень ч.5 статті 265 ЦПК України, і дану помилку суду необхідно було виправити шляхом задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення. Остаточне судове рішення у справі №750/10810/13-ц за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, було ухвалено на користь ОСОБА_1 , і п.2 ч.3 статті 3 ЦПК України, основною засадою цивільного судочинства встановлено обов`язок суду відшкодувати стороні судові витрати. За доводами апелянта, об`єктивним та розумним обґрунтуванням стягнення судового збору у справі №750/10810/13-ц, яке не порушує принципи рівності сторін справи і верховенства права, є те, що сторона справи - ПАТ ”Укрексімбанк” повинно відшкодувати ОСОБА_1 всі судові витрати, які він поніс на всіх стадіях судового процесу розгляду справи, а не тільки при розгляді заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Апелянт стверджує, що скасування рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року, не є виконанням судового рішення, а є виправленням помилки суду, та є встановленим фактом, якій був підставою звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Сплата судового збору в розмірі 1 827 грн. також не є виконанням судового рішення по справі, а є відшкодуванням сплаченого ОСОБА_1 судового збору за подання до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Апелянт вважає, що за даних обставин, суд першої інстанції помилково зазначив про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі. Апелянт стверджує, що положення ч.2 статті 270 ЦПК України не можуть бути підставою для виправдання бездіяльності суду та порушення судом загальної засади цивільного судочинства та загального порядку розподілу судових витрат між сторонами справи.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт Сілков Е.І. підтримав вимоги і доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник позивача Акціонерного товариства ”Державний експортно-імпортний банк України” - адвокат Гуйван Т.П. просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, а оскаржувану ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2025 року - залишити без змін. 

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року позов ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №7607С29 від 24.05.2007 року в сумі 38850,00 швейцарських франків, заборгованості за процентами в сумі 2586,89 швейцарських франків, пені за прострочення сплати кредиту та процентів у розмірі 6154,54 грн., а всього на загальну суму 375 689 грн. 06 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” судовий збір в розмірі 3 441 грн. 00 коп. (а.с.117-120, том 1).
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Чернігівської області із апеляційною скаргою та сплатив до Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 720,50 грн. (а.с.126, том 1).
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року, залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення (а.с.188-191, том 1).
Не погоджуючись із вказаною ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, сплативши до Державного бюджету судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 2 557 грн. 80 коп. (а.с.251, том 1). 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року та на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року у справі за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.240, том 1).
Не погоджуючись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 сплатив до Державного бюджету судовий збір за перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України в сумі 2 557 грн. 80 коп. (а.с. 252, том 1), та звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 28.02.2014 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року (а.с.238-239, том 1).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, було задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року у цивільній справі за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - скасовано. В задоволенні позову ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено. Стягнуто з ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на користь ОСОБА_1 1 827 грн. судового збору (а.с.74-78, том 2).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.03.2015 року виконавчий лист № 2/750/3323/13, виданий 21.02.2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” судового збору в розмірі 3 441,00 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню повністю (а.с.121-124, том 2).
08.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №750/10810/13, в якій просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року щодо стягнення з нього судового збору в розмірі 3 441 грн. у справі за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнути з ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на користь ОСОБА_1 1 720 грн. 50 коп., сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. сплаченого за подання касаційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2015 року у справі №750/10810/13 було відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення. Суд мотивував своє рішення тим, що за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку із нововиявленими обставинами стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Верховним Судом України, чинним законодавством України не передбачено.

20.01.2021 року Сілков Е.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 750/10810/13-ц за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просив стягнути з АТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на його користь 1 720 грн. 50 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. сплаченого за подання касаційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2021 року у справі №750/10810/13, яка була залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.04.2021 року, було відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.
Судові рішення було мотивовано тим, що згідно із ч.2 статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року у справі №750/10810/13-ц на даний час є виконаним, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року - скасовано, судовий збір в розмірі 1 827 грн. ОСОБА_1 сплачено, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. Крім того, за висновком суду, за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Верховним Судом України, чинним законодавством України не передбачено. Із наведеними висновками погодився і суд апеляційної інстанції. 

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 20.12.2021 року (а.с.217-220, том 2), яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.07.2022 року (а.с.24-30, том 3), заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору, задоволено частково. Судом зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 557 грн. 80 коп., сплачений відповідно до квитанції від 18.02.2014 року №0316 на розрахунковий рахунок №31212253700007, отримувач - УДКСУ у Печерському р-ні м. Київ, код отримувача - 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019; зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 557 грн. 80 коп., сплачений відповідно до квитанції від 27.05.2014 року №0808 на розрахунковий рахунок №31212253700007, отримувач - УДКСУ у Печерському р-ні м. Київ, код отримувача - 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача - 820019. Разом з тим, суд не знайшов підстав для повернення ОСОБА_1 сплаченого судового збору в розмірі 1 720 грн. 50 коп., посилаючись на те, що оскільки ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, то судове рішення переглядалося в апеляційному порядку та не було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, і за даних обставин, відсутні підстави для повернення сплаченого судового збору в сумі 1 720 грн. 50 коп.

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі та стягнення із позивача на його користь 1 720 грн. 50 коп. сплаченого ним судового збору. При цьому, ОСОБА_1 вказує, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2021 року, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 20.07.2022 року, де розглядалося питання про повернення ОСОБА_1 судового збору, суди зазначили, що судовий збір в сумі 1 720 грн. 50 коп., сплачений заявником до суду при поданні апеляційної скарги, був пов`язаний із розглядом справи №750/10810/13, тому він входить до розподілу судового збору між сторонами, і за даних обставин, відсутні визначені статтею 7 Закону України ”Про судовий збір”, підстави для повернення судового збору. ОСОБА_1 вказує, що звертається до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі на підставі, яка не розглядалася судом раніше по його заявах про ухвалення додаткового рішення.

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2025 року, із врахуванням ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.11.2025 року про виправлення описки, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Як вбачається із ухвали суду першої інстанції від 12.11.2025 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, суд першої інстанції послався на те, що оскільки, згідно із ч.2 статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення, а остаточне судове рішення у справі №750/10810/13-ц, є виконаним, а також на ті обставини, що питання про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо суми судового збору у розмірі 1 720 грн. 50 коп. вже судом вирішувалося, то відсутні відповідні правові підстави для ухвалення додаткового рішення. 

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігів від 12.11.2025 року йому було відмовлено у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи із формальних міркувань, передчасно та незаконно, тому дана ухвала підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції, у порушення норм процесуального права при розгляді справи №750/10810/13-ц у рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року не дотримано засад щодо розподілу судових витрат, а саме, положень ч.5 статті 265 ЦПК України, і дану помилку суду необхідно було виправити шляхом задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення. Остаточне судове рішення у справі №750/10810/13-ц за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, було ухвалено на користь ОСОБА_1 , і п.2 ч.3 статті 3 ЦПК України, основною засадою цивільного судочинства встановлено обов`язок суду відшкодувати стороні судові витрати. За доводами апелянта, об`єктивним та розумним обґрунтуванням стягнення судового збору у справі №750/10810/13-ц, яке не порушує принципи рівності сторін справи і верховенства права, є те, що сторона справи - ПАТ ”Укрексімбанк” повинно відшкодувати ОСОБА_1 всі судові витрати, які він поніс на всіх стадіях судового процесу розгляду справи, а не тільки при розгляді заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Апелянт стверджує, що скасування рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року, не є виконанням судового рішення, а є виправленням помилки суду, та є встановленим фактом, якій був підставою звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Сплата судового збору в розмірі 1 827 грн. також не є виконанням судового рішення по справі, а є відшкодуванням сплаченого ОСОБА_1 судового збору за подання до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Апелянт вважає, що за даних обставин, суд першої інстанції помилково зазначив про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі. Апелянт стверджує, що положення ч.2 статті 270 ЦПК України не можуть бути підставою для виправдання бездіяльності суду та порушення судом загальної засади цивільного судочинства та загального порядку розподілу судових витрат між сторонами справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Частинами 1, 2 статті 270 ЦПК України, яка регламентує додаткове рішення суду, передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 статті 133 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими приписами статей: 141, 142 ЦПК України.

Положеннями ч.1, ч.2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч.13 статті 141 ЦПК України регламентовано, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі №750/10810/13-ц про стягнення на його користь із позивача 1 720 грн. 50 коп. сплаченого ОСОБА_1 судового збору, на підставі досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перед поданням до суду даної заяви, вже двічі звертався із заявами про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі 750/10810/13-ц про стягнення на його користь із позивача, в тому числі, 1 720 грн. 50 коп. сплаченого ОСОБА_1 судового збору (а.с.128-136, 157-160, том 2).

Як вбачається із матеріалів справи, 08.09.2015 року ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №750/10810/13, в якій просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року щодо стягнення з нього судового збору в розмірі 3 441 грн. у справі за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнути з ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на користь ОСОБА_1 1 720 грн. 50 коп., сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. сплаченого за подання касаційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2015 року у справі №750/10810/13 було відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення. Суд мотивував своє рішення тим, що за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку із нововиявленими обставинами стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Верховним Судом України, чинним законодавством України не передбачено (а.с.150-152, том 2).
20.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 750/10810/13-ц за позовом ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просив стягнути з АТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на його користь 1 720 грн. 50 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. сплаченого за подання касаційної скарги судового збору, 2 557 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2021 року у справі №750/10810/13 (а.с.174-176, том 2), яка була залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.04.2021 року (а.с.201-203, том 2), було відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.
Судові рішення було мотивовано тим, що згідно із ч.2 статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року у справі №750/10810/13-ц на даний час є виконаним, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року - скасовано, судовий збір в розмірі 1 827 грн. ОСОБА_1 сплачено, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. Крім того, за висновком суду, за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Верховним Судом України, чинним законодавством України не передбачено. Із наведеними висновками погодився і суд апеляційної інстанції. 

Перевіряючи аргументи поданої 10.11.2025 року ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення із позивача на користь ОСОБА_1 1 720 грн. 50 коп. судового збору, судом першої інстанції було прийнято до уваги обставини, встановлені судами при розгляді заяв ОСОБА_1 від 08.09.2015 року, від 20.01.2021 року (а.с.128-136, 157-160, том 2) про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі 750/10810/13-ц про стягнення на користь ОСОБА_1 із позивача, в тому числі, 1 720 грн. 50 коп. сплаченого ОСОБА_1 судового збору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року судом першої інстанції вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме, стягнуто з ПАТ ”Державний експортно-імпортний банк України” на користь ОСОБА_1 1 827 грн. судового збору (а.с.74-78, том 2). 
При цьому, судом встановлено, що вказане рішення суду першої інстанції від 10.02.2015 року є виконаним, судовий збір в розмірі 1 827 грн. ОСОБА_1 сплачено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 12.11.2025 року відносно того, що оскільки, згідно приписів ч.2 статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення, а остаточне судове рішення у даній справі №750/10810/13-ц, є виконаним, а також приймаючи до уваги, що питання про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо суми судового збору у розмірі 1 720 грн. 50 коп. вже судом вирішувалося, то відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення із позивача на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 720 грн. 50 коп.

За даних обставин, оскільки висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 12.11.2025 року узгоджується із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регламентують дані правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2025 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: