П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42945/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М. Дата і місце ухвалення: 16.03.2026 р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову ВП №78173160 від 19.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що до ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла постанова з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.11.2025 року ВП №78173160 про накладення штрафу за повторне невиконання рішення у розмірі 5100,00 грн. Позивач зазначає, що рішення суду виконано у межах повноважень пенсійного органу. Відсутність бюджетних асигнувань перешкоджає виконанню рішення у повному обсязі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 16.03.2026 р. та задовольнити позовні вимоги.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що в матеріалах справи міститься лист від 18.11.2025, який підтверджує направлення на електронну адресу відповідача відповіді на вимогу державного виконавця ВП 78173160 з додатками.
В додатках до відповіді на вимогу, містяться документи, що підтверджують вжиття всіх необхідних заходів для виконання рішення по справі у справі №420/10176/24 за позовом діючого військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , а саме: 1) 22.05.2025 складено розрахунок виплати грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму на суму 299 534,69 грн. (з урахуванням податків). 2) 28.05.2025 направлено Клопотання до ІНФОРМАЦІЯ_3 (через юридичне управління) про вжиття всіх заходів відповідно до вимог, викладених у листах Департаменту фінансів МОУ від 15.04.2021 № 248/3171, від 16.02.2022 № 248/938 та від 29.06.2022 № 423/132, щодо погодження виконання зазначеного судового рішення. 
Таким чином, апелянт зазначає, що обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_2 як боржника за виконавчим документом виконано – вжито належних та своєчасних заходів, передбачених законодавством та відомчими нормативними актами Міністерства оборони України.
Подальше виконання рішення суду можливе лише після погодження та виділення відповідних бюджетних асигнувань за КПКВ 2101020, КЕКВ 2800. На даний час питання фінансування виконання судових рішень знаходиться у компетенції центральних органів Міністерства оборони України, про що свідчать листи Департаменту соціального забезпечення МОУ.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду, тому просить відмовити в її задоволенні.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 по справі №420/10176/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 19.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за час затримки виплати за період з 29.01.2020 року по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення.
02.05.2025 Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменком Ігорем Миколайовичем від 23.05.2025 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №420/10176/24, виданого Одеським окружним адміністративним судом 02.05.2025 щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Пунктом 2 цієї постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Згідно даних Єдиного реєстру виконавчих проваджень, 23.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в АР Крим та м. Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменка Ігоря Миколайовича від 23.05.2025 про відкриття виконавчого провадження № 78173160 з ідентифікатором доступу, що не заперечується сторонами.
19.11.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменком Ігорем Миколайовичем винесено постанову про накладення штрафу ВП № 78173160, якою за невиконання рішення суду постановлено накласти на боржника – ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
Не погодившись із вказаною постановою про накладення штрафу, пенсійний орган звернувся до суду із даним позовом.
Суд першої інстанції розглядаючи справу дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки пенсійним органом не надано відповідних та належних доказів того, що до прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця, ним було виконано усі вимоги судового рішення, а тому дійшов висновку про правомірність прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Спірним у даній справі є правомірність прийняття постанови про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 78173160.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно із приписами частини першої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до частини третьої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Положеннями частин першої та другої статті 63 Закону України № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі - 5100 грн. (для юридичних осіб), а в разі повторного невиконання рішення без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200 грн.
Аналізуючи наведені положення законодавства України в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, установлені нормами Закону України “Про виконавче провадження”. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України “Про виконавче провадження” можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі № 420/10176/24, зокрема зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, а також нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за час затримки виплати.
Так, колегія суддів встановила, що 23.05.2025 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78173160. 
Проте, суд наголошує, що відповідь про виконання постанови, зокрема вчинені дії боржником, на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не надійшла.
11.08.2025 з метою встановлення чи виконано рішення суду згідно якого було відкрите виконавче провадження на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлено вимогу, щодо надання інформації чи виконано вимоги виконавчого листа 420/10176/24 виданого 02.05.2025 Одеським окружним адміністративним судом .
11.11.2025 повторно було направлено вимогу, щодо надання інформації чи виконано вимоги виконавчого листа 420/10176/24 виданого 02.05.2025 Одеським окружним адміністративним судом.
Станом на 16.04.2026 відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 до відділу примусового виконання рішень не надходила. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що державному виконавцю в порушення ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 не надано жодної інформації по вчиненню дії щодо виконання рішення суду, а саме: чи здійснено перерахунок ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) та чи виплачено нараховане грошового забезпечення стягувачу.
Таким чином дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо винесення постанови ВП №78173160 від 19.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. є обґрунтованими та законними.
В свою чергу в апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначено, що в матеріалах справи містяться листи від 09.12.2025 року та 18.11.2025 року, які підтверджують направлення на електронну адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідей на вимоги державного виконавця ВП 78173160 з додатками.
Разом з тим як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на дату розгляду справи у матеріалах виконавчого провадження відсутній вказаний лист, а відтак у державного виконавця були відсутні належні та допустимі докази виконання судового рішення боржником на момент винесення оскаржуваної постанови.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 про відсутність у видатковій частині коштів за КЕКВ кодом 2800 на проведення виплат, а їх здійснення є порушенням чинного бюджетного законодавства, колегія суддів зазначає, що такі доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», «Ромашов проти України», згідно яких реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Отже, відсутність належного бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у виплаті ОСОБА_2 грошового забезпечення.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що що додані до такого листа розрахунок грошового забезпечення згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 по справі №420/10176/24 та лист до начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України щодо вжиття всіх необхідних заходів оскарження у справі №420/10176/24 за позовом діючого військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 та погодження виконання рішення суду по вищевказаній судовій справі у сумі 299 534,69 грн не є документами, які підтверджують відсутність коштів на виплату стягувачу – ОСОБА_1 заборгованості на виконання рішення суду, а лише свідчать про вчинення ІНФОРМАЦІЯ_4 дій щодо здійснення перерахунку та нарахування грошового забезпечення.
Отже, станом на дату винесення оскаржуваної постанови, позивачем не було наведено відповідачу об`єктивних поважних причин через які ІНФОРМАЦІЯ_6 не виконав рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/10176/24 в частині виплати ОСОБА_1 перерахованого грошового забезпечення. 
Відтак, відповідно до установлених у справі обставин, пенсійним органом не здійснено належних заходів, в межах наявних у нього повноважень, для повного та своєчасного виконання судового рішення у справі №420/10176/24.
Означене свідчить про невиконання боржником судового рішення у справі №420/10176/24 без поважних причин, що є законодавчо передбаченою підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до приписів статті 75 Закону України “Про виконавче провадження”.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що спірна постанова про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №78173160 є правомірною та не підлягає скасуванню.
З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення
Повний текст судового рішення виготовлений 23 квітня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук