Справа № 420/23181/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека Гаєвського” до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, 

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, в якій просить: 
- скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 03.06.2025 року №UA500500/2025/000221/2;
- скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2025 року №UA500500/2025/000446.
Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 1082681,74 грн, а обставини по справі потребують надання усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.
Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих позивачем до митного органу. В подальшому, контактування позивача з митними органом щодо розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалась через електронний кабінет. 
У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив, запереченнях, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Таким чином, кожна зі сторін детально виклала свою правову позицію по суті спору, а також по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні.
Суд зазначає, що викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві, запереченнях, не обмежує можливості викласти її ґрунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом та шляхом зачитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні.
Розгляд справи у письмовому провадженні є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом. Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 29 травня 2025 року, з метою митного оформлення товарів, подали до Одеської митниці, митну декларацію від 29.05.2024 року №25UA500500017210U3 та документи на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом - за ціною договору. Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Такі рішення є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту). Просять задовольнити позовні вимоги.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №25UA500500017210U3 від 29.05.2025, було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у Рішеннях про коригування митної вартості товарів. Оскільки в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, були прийняті обґрунтовані рішення про коригування митної вартості та картка відмови. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що доводи митниці, викладені у відзиві повністю спростовані наявними у справі матеріалами. Відповідач у відзиві на позов посилається на підстави для ухвалення рішення про коригування, які на етапі проведення консультації фактично були усунуті декларантом шляхом подання додаткових документів.
Відповідач у своїх запереченнях виклав позицію, що вже наведена у відзиві на позовну заяву.
Судом встановлені такі обставини по справі.
29 травня 2025 року, з метою митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України, ТОВ «АПТЕКА ГАЄВСЬКОГО» подало до Одеської митниці, митну декларацію від 29.05.2024 року №25UA500500017210U3, щодо товару - косметичні засоби та засоби для догляду за шкірою. Митна вартість товару була визначена за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються). До бази оподаткування були включені суми: 47 890,2 доларів США (згідно договору, еквівалент – 1 991 767,79 грн. з розрахунку 41,5903 грн. за 1 долар США, та 151 521,06 грн. за транспортування товарів, згідно Довідки №460557 від 20.05.25). База оподаткування становила 2 143 288,85 грн.
До митного органу декларантом були подані такі документи: 
- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) JK 241226-35 від 26.12.2024; 
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) 460557 від 20.05.2025; 
- Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) JK 241226-35 від 26.12.2024; 
- Статус особи, яка подає митну декларацію 2;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару 35 від 06.01.2025;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару 9 від 24.02.2025;
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 4646021 від 20.05.2025;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 460557 від 20.05.2025;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 20112023 від 20.11.2023;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода № 2 від 23.12.2024;
- Договір про надання послуг митного брокера № 2211/01 від 22.05.2025;
- Договір (контракт) про перевезення № 411706 від 13.09.2023.
Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №25UA500500017210U3 від 29.05.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000221/2 від 03.06.2025, а саме: 
1. Не надано на розгляд Заявки та актів виконаних робіт (послуг), зазначених у пункті 3.1.11, 3.1.12 Договору, не дає можливості упевнитись у повноті та вартості всіх наданих експедитором послуг, пов`язаних з перевезенням товарів або що є умовою їх перевезення, у тому числі додаткових, які відповідно до частини десятої статті 58 Кодексу повинні включатись до ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар 
2. Декларантом для митного оформлення товарів за ЕМД від 29.05.2025 № UA500500/2025/017210 подано Договір №411706 не в повному обсязі (відсутні пункти 1.3 на який є посилання в пункті 3.1.11), що не дає можливості перевірити повноту наявної в ньому інформації (наприклад, перелік послуг, умови оплати, додаткові витрати, тощо), що може мати вплив на умови надання транспортно-експедиційних послуг.
Згідно розділу 4 договір по перевезення від 13.09.2023 №411706, «оплата за послуги здійснюється протягом 3 банківських днів з моменту видання Експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту..» або «…оплата здійснюються Клієнтом протягом трьох банківський днів з моменту видання Експедитором рахунку, проте до вивантаження вантажу на склад Клієнта». Рахунок-фактура №4646021 виданий20.05.2025, з дати видачи рахунку – фактури пройшло більше 3 календарних днів, проте, банківські платіжні документі, що стосуються оцінюваних товарів до митного оформлення не подавались.
3) Декларантом також не надано на вимогу митного органу висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації та прайс-листи.
Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
03.06.2025 декларантом надіслано, копію митної декларації країни відправлення, договір по перевезення 411706 від 13.09.2023 та 4854 від20.10.2021, пакувальний лист, коносамент та лист б/н від 02.06.2025 щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості.
ТОВ «АПТЕКА ГАЄВСЬКОГО» з рішеннями про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до п.6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. 
До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік). 
Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.
1. Щодо ненадання заявки та актів виконаних робіт зазначених у пункті 3.1.11, 3.1.12 Договору, що не дає можливості упевнитись у повноті та вартості всіх наданих експедитором послуг, пов`язаних з перевезенням товарів, позивач зазначив, що 13 вересня 2023 року між ТОВ «АПТЕКА ГАЄВСЬКОГО», як клієнтом, та ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА», як експедитором, було укладено договір № 411706 про транспортно-експедиторське обслуговування. Передумовою підписання сторонами Акту в порядку п.3.1.12 є отримання його декларантом від перевізника. Однак, Рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтувань, які б свідчили, що такий Акт взагалі був сформований та отриманий декларантом.
Суд приймає обґрунтування позивача і зазначає, що згідно положень пункту 3.1.11 та 3.1.12 Договору № 411076 від 13.09.2023 року, на які посилається Відповідач, Клієнт зобов`язується підготувати Заявку з урахуванням умов п.1.3., а також, підписати і відправити експедитору акт виконаних робіт (послуг) протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання, або надати мотивовану відмову. Після закінчення зазначеного терміну і неотримання Акту виконаних робіт (послуг) або обґрунтованої відмови, такий Акт і послуги вважаються прийнятими і підтвердженими сторонами.
Таким чином, приписи вказаних пунктів стосуються порядку проведення розрахунків між сторонами, але наявність чи відсутність у позивача акту виконаних робіт жодним чином не впливає на визначену суму наданих послуг. Вказані відповідачем документи не залежно від їх наявності чи відсутності не впливають на визначенні митної вартості товару.
2. Щодо надання Договору №411706 не в повному обсязі (відсутні пункти 1.3 на який є посилання в пункті 3.1.11), що не дає можливості перевірити повноту наявної в ньому інформації (наприклад, перелік послуг, умови оплати, додаткові витрати, тощо), може мати вплив на умови надання транспортно-експедиційних послуг, позивач зазначив, що згідно п.1.2 договору, під кожне перевезення сторони можуть укласти окрему заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення, місце завантаження та розвантаження, заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО. Заявка може подаватися за 2 тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення. При відсутності заявки, умови перевезення, послуги, вартість, дані про вантаж, тощо, визначаються транспортними документами, наприклад, накладними, рахунками сторін за цим Договором.
Аналіз умов договору та пояснення позивача дають підстави для висновку, що договором не було встановлено Заявку як обов`язковий та невід`ємний документ на кожну поставку. Конструкція «сторони можуть укласти окрему заявку» не передбачає прямого обов`язку, натомість, за відсутності заявки, всі істотні умови перевезення визначаються транспортними документами, які були надані митному органу.
ТОВ «АПТЕКА ГАЄВСЬКОГО» надало митному органу Довідку про транспортні витрати № 460557 від 20.05.25 та Рахунок-фактура № 4646021 від 20.05.2025. Однак Рішення про коригування та Картка відмови не містять відомостей, які б свідчили, про розбіжності у вказаних документах, а тому, слід вважати, що вони були прийняті митницею без зауважень.
Щодо транспортних витрат та розрахунків, позивач зазначив, що до митного органу було надано Довідку про транспортні витрати № 460557 від 20.05.2025 року для митного оформлення, яка містить інформацію: 
- про вантаж типу COSMETICS, вагою 7 432 кг, в контейнері TRLU6669860, автомобіль перевізника з д.н.з. НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , що повністю узгоджується з інформацією, яка міститься в автотранспортній накладній(CMR) № 460557 від 20.05.2025 року;
- про вартість перевезення вантажу морським транспортом по маршруту BUSAN (KOREA) – GDANSK (POLAND) становить – 122 808,50 грн;
- про вартість перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту порт Гданськ (Польща) – ПП «Рава-Руська» до митного кордону України становить – 24 617,00 грн;
- про вартість транспортно-експедиційного обслуговування за межами державного кордону України становить – 4 095,56 коп;
- про вантаж, маршрут слідування морським та автомобільним транспортом, а також суму витрат на перевезення товарів до митного кордону України.
Як встановлено судом, митному органу крім вищевказаних документів було надано Рахунок-фактуру № 4646021 від 20.05.2025 до договору № 411706 від 19.09.2023 який деталізує розмір транспортних витрат, пов`язаних з міжнародним перевезенням вантажу за межами державного кордону до митної території України та перевезенням вантажу по території України. Відповідно до пп.2 ч.2 ст. 53 МК України, рахунок-фактура (інвойс) належить до числа документів, які підтверджують митну вартість.
Суд зазначає, що положення п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ не закріплюють обов`язкових реквізитів, які мають містити такі документи. Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 31 травня 2019 року справа №804/16553/14; від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17 та від 02 липня 2020 року у справі №803/916/17.
3) Щодо не надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації та прайс-листи, позивач зазначив, що митний орган не навів обґрунтувань, розбіжності мають бути усунені такими документами.
Суд зазначає, що витребування додаткових документів передбачено ч.3 ст.53 МК України тільки у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Законодавством не встановлено і конкретних вимог та переліку відомостей (критеріїв), які повинен містити прайс-лист чи комерційна пропозиція, оскільки – це по суті довідник цін (тарифів) на товари або послуги, який адресований невизначеному колу покупців, є документом довільної форми. Посилання як на складову та підставу визначення митної вартості товару на підставі комерційної пропозиції, прайс-листа виробника товару є безпідставними, оскільки обов`язкове подання такого документу ч. 2 ст. 53 МК України не передбачене.
Аналогічні висновки суду і щодо ненадання висновку експерта, оскільки відповідно до частини 5 статті 327 МК України у разі необхідності за власним бажанням залучення спеціалістів та експертів може здійснювати декларант (власник товару та/або транспортного засобу).
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України. Декларант під час митного оформлення імпортованого товару зобов`язаний надати такі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з основним методом (ціною договору). Повноваження контрольного органу витребувати додаткові документи стосується лише тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх документів, визначених статтею 53 цього Кодексу. (Постанова КАС ВС від 15 лютого 2024 року у справі № 815/5838/17
Щодо не надання пакувального листа, коносамента, копії митної декларації країни відправлення, позивач зазначив, що такі твердження відповідача зазначені лише у відзиві, тоді як у самому Рішенні про коригування митної вартості зазначено, що 03.06.2025 декларантом надіслано, копію митної декларації країни відправлення, договір по перевезення 411706 від 13.09.2023 та 4854 від 20.10.2021, пакувальний лист, коносамент та лист б/н від 02.06.2025 щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Судом перевірені зазначені обставини і встановлено, що дійсно позивач усунув недоліки шляхом направлення вказаних документів, що не підлягає будь-якому мотивуванню та свідчить про протиправність вказаної вимоги.
Крім того. суд зазначає, що обґрунтування відповідачів викладені у відзиві що підстав корегування мит ної вартості не співпадають з самим оскаржуваним рішенням.
В рішенні зазначено також про те, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, заявлені відомості не підтверджені документально, що не відповідає дійсності, оскільки декларантом надано вичерпний перелік документів відповідно до вимог Митного Кодексу, жодних розбіжностей які б впливали на визначення митної вартості в поданих документах не міститься. 
Суд зазначає, що подання вказаних документів є правом декларанта, а не його обов`язком при цьому Відповідачем не наведено належних аргументів, щодо не можливості визначення складових митної вартості за наявності поданих документів.
Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 .08. 2018 року по справі №826/8799/16 Постанова від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15 , Постанова від 12.06. 2020 року у справі №826/4434/16 в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі № 200/6521/20-а та від 18.11.2022 у справі № 818/902/17.
При перелічені зазначених розбіжностей митний орган жодним чином не зазначив як вони впливають на митну вартість товарів, або унеможливлюють її визначення як таку. Крім того, визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Суд зазначає, що з урахуванням вищенаведених обґрунтувань, викладених судом щодо визначення митної вартості на підставі документів наданих позивачем до митного оформлення, твердження відповідача про розбіжності при визначенні митної вартості не є підтвердженими, а відповідно вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою. 
Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості.
Як вже було зазначено, відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. 
Приписи вказаної статті митним органом порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів, їх суб`єктивне оцінювання та опрацювання стали причиною прийняття протиправного рішення.
Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.
Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ «АПТЕКА ГАЄВСЬКОГО» задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.06.2025 року №UA500500/2025/000221/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2025 року №UA500500/2025/000446.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь ТОВ «АПТЕКА ГАЄВСЬКОГО» (65023, м. Одеса, вул. Ніжинська, 65, ЄДРПОУ 21032062) судовий збір в сумі 16 240,23 грн
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.