Справа № 177/348/26
Провадження № 2/177/649/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
Іменем України
23 квітня 2026 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Березюк М. В.
за участі: секретаря Бабєєва К. О., 
позивача        ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-
В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд встановити факт, що спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав зі спадкоємцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову вказано, що встановлення даного факту є необхідним позивачу для реалізації права на спадщину, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , адже постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, відсутністю документального підтвердження факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Оскільки позивач на час відкриття спадщини постійно проживав з батьком ОСОБА_3 , тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В ході судового розгляду позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.
Позивач, будучи допитаним в порядку допиту свідків, за його згодою, суду пояснив, що є сином та єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з перенесеною операцією на оці (видалення одного ока), втратою зору на іншому оці та рядом інших захворювань, його батько ОСОБА_3 , який до того проживав один за адресою: АДРЕСА_2 , почав потребувати стороннього догляду, а тому в грудні 2022 року він – ОСОБА_1 забрав батька для проживання до свого будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , де батько проживав до дня своєї смерті. Пояснив, що в даному будинку він проживав зі своєю сім`єю: дружиною та доньками, а з грудня 2022 року з ними проживав і його батько ОСОБА_3 , якому були створені належні умови проживання, надано окрему кімнату, він турбувався про батька, піклувався про його здоров`я. Він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , адже його мати та брат померли раніше, при цьому брат дітей не мав. Після смерті батька він звернувся для нотаріуса, з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому відмовлено, оскільки батько фактично проживав з ним, але залишався зареєстрованим за іншою адресою.
Позивач та його представник на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити, оскільки відсутність документального підтвердження спільного проживання позивача зі спадкодавцем, унеможливлює реалізацію його права на оформлення спадщини.
Відповідач по справі – Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, що діє від імені територіальної громади, в судове засідання участь представника не забезпечила, відзиву не подала, але надала заяву, в якій представник відповідача просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.
Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, доводи його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справ, встановивши обставини справи та надавши оцінку доказам на їх підтвердження, визначившись з нормами права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , зареєстрованим місцем проживання якого по день смерті була: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_3 був зареєстрований один, заповіт від його імені виконкомом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області не посвідчувався (а.с. 15).
Як слідує з довідки про реєстрацію місця проживання позивача ОСОБА_1 , виданої Новопільською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області №19 від 27.01.2026 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживав його батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації, з листопада 2023 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19). Як показали під час судового розгляду позивач та члени його сім`ї, будучи допитаними в якості свідків, ОСОБА_3 проживав в будинку АДРЕСА_1 з грудня 2022 року, а не з листопада 2023 року. Як пояснив ОСОБА_1 , довідка складалася зокрема з його слів, але він не звернув увагу на недолік в її оформленні до моменту судового розгляду.
ОСОБА_3 за життя належало право власності на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 20).
Бажаючи реалізувати право на спадкування після смерті батька ОСОБА_1 , позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 19.01.2026 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини, реєстрацією місця проживання спадкоємця та спадкодавця за різними адресами (а.с.18).
Як слідує з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 (а.с. 35- 54), до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся лише ОСОБА_1 (а.с. 37-54).
Відповідно до спадкової справи та копії свідоцтв про смерть ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дружина та син померлого ОСОБА_4 померли ІНФОРМАЦІЯ_3 та 20.09.2000 року відповідно. Правонаступники після смерті ОСОБА_4 відсутні ( а.с.11, 12, 51-53).
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Звертаючись до суду з цією позовною заявою ОСОБА_1 вказує на те, що він від спадщини після смерті батька не відмовлявся, постійно проживав з ним на час відкриття спадщини, а тому просив встановити йому факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що має для нього юридичне значення, адже від нього залежить його право на отримання свідоцтва про право на спадщину.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (справа № Постанова КЦС ВС від 02.11.2021 у справі № 572/1551/20). Отже, для встановлення вказаного юридичного факту, доведенню та встановленню підлягає саме факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а не місце їх реєстрації.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Таким чином, положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від зареєстрованого місця її проживання. 
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Той факт, що ОСОБА_4 фактично проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином, до дня своєї смерті, підтверджується копією довідки з Новопільської сільської ради №19 від 27.01.2026 року за підписом старости Радушненського старостинського округу (а.с. 19), а також даний факт у ході судового засідання підтвердили сам позивач, надавши пояснення будучи допитаним в порядку допиту свідків, а також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно дружина та донька позивача, кожна з яких підтвердили той факт, що з грудня 2022 року ОСОБА_3 почав фактично проживати разом з ними, в будинку АДРЕСА_1 , оскільки в силу хвороб та похилого віку, погіршення зору, потребував стороннього догляду та турботи. З грудня 2022 року, він постійно та безперервно проживав за цією адресою, аж до дня своєї смерті.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В ході судового засідання досліджено докази, які в своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують той факт, що померлий ОСОБА_3 , будучи зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично постійно проживав до дня своєї смерті зі своїм сином ОСОБА_1 , та його родиною, за адресою: АДРЕСА_1 . 
Оскільки перед судом доведено факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до часу відкриття спадщини, від встановлення даного факту залежить виникнення у ОСОБА_1 права на спадкування, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, а тому суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 81, 258-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини – задовольнити.
Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Березюк