Справа № 686/947/26
Провадження № 2/686/4072/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 рік        м. Хмельницький 
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого – судді Колієва С.А.,
при секретарі – Кучерук Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, - 
встановив:
У січні 2026 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11.06.2025-100001732 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 6000,00 гривень на строк 168 днів та сплатою процентів за користування кредитними коштами і інших обов`язкових платежів, передбачених договором.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, в обумовлений договором строк кредит у повному обсязі не повернула, не сплатила відсотки та інші обумовлені договором платежі за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на дату подачі позову становить 29 016,00 гривень і складається з: 9 600,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12 696,00 гривень – заборгованість за процентами, 480,00 гривень – заборгованість по комісії за надання кредиту, 1440,00 гривень – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту та 4 800,00 грн. – нарахована неустойка.
На підставі викладеного позивач ТОВ «Споживчий Центр» просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту №11.06.2025-100001732 від 11.06.2025 року у загальній сумі 29 016,00 гривень.
У поданому відзиві відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що позивачем не доведено факт видачі їй кредиту. Також просила врахувати, що умова у кредитному договорів про сплату комісії за видачу кредиту та обслуговування кредиту суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною, а отже підстав для стягнення такої комісії не має. Вимоги позивача про стягнення неустойки, яка нарахована за неналежне виконання умов договору також є безпідставними, оскільки така неустойка не може бути нарахована та стягнута в період дії воєнного стану.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суд не повідомила. Заявлене відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи у випадку її неявки в судове засідання задоволенню не підлягає, оскільки причин поважності такої неявки остання суд не повідомила. 
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
11.06.2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № №11.06.2025-100001732, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 11.06.2025 року, заявки кредитного договору №11.06.2025-100001732 від 11.06.2025 року та відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №11.06.2025-100001732.
Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий Центр» зобов`язалося на умовах строковості, платності і поворотності надати ОСОБА_1 кредит у сумі 6 000,00 гривень на строк 168 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 25.11.2025 року, а та - повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Сторонами було визначено, що за користування кредитним коштами сплачуються відсотки у розмірі 1% на день (процентна ставка «Стандарт»), яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Економ» та у розмірі 0,5 % на день (процентна ставка «Економ»), яка застосовується протягом першого чергового періоду користування кредитом, зазначеного у графіку платежів. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 5% від суми кредиту та дорівнює 300 грн., а комісія за обслуговування кредиту дорівнює 300 гривень, яка сплачується у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; неустойка 90 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до пункту 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-7181.
Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, кредитний договір №11.06.2025-100001732 від 11 червня 2025 року , додаток до кредитного договору (інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 ) підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором Е595.
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2412 від 24.12.2025 підтверджено успішне перерахування коштів на рахунок клієнта 11.06.2025 у сумі 6000 грн., номер картки № НОМЕР_1 , номер транзакції іPay.ua - 769687264, призначення платежу: видача за договором кредиту №11.06.2025-100001732.
13.06.2026 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір до кредитного договору №11.06.2025-100001732 від 11.06.2025 року за умовами якого сторони погодили надання другого траншу кредиту у розмірі 3600,00 гривень та відповідно збільшення загальної суми кредиту до 9 600,00 гривень. Також умовами договору визначено, що комісія за надання другого траншу становить 5% від суми другого траншу та становить 180,00 гривень; комісія за обслуговування кредиту з дати укладення додаткового договору становить 480 гривень починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Неустойка за неналежне виконання умов договору – 144,00 гривень.
Вказаний додатковий договір підписаний ОСОБА_1 електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора К889.
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2412 від 24.12.2025 підтверджено успішне перерахування коштів на рахунок клієнта 13.06.2025 у сумі 3600 грн., номер картки № НОМЕР_1 , номер транзакції іPay.ua - 7717081944, призначення платежу: видача за договором кредиту №11.06.2025-100001732.
Згідно представленої позивачем довідки-розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №11.06.2025-100001732 від 11.06.2025 року становить 29 016,00 гривень і складається з: 9 600,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12 696,00 гривень – заборгованість за процентами, 480,00 гривень – заборгованість по комісії за надання кредиту, 1440,00 гривень – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту та 4 800,00 грн. – нарахована неустойка.
Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 11.06.2025 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Споживчий Центр» в електронній формі договір кредиту, а 13.06.2025 року додатковий договір до нього, за умовами яких вказана фінансова компанія перераховувала на її картковий рахунок кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. 
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула кредит та не сплатила проценти за користування ним у повному обсязі. 
З огляду на викладене слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не виконала обов`язки за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Споживчий Центр» слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором.
Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факт перерахування їй кредитних коштів суд вважає безпідставними. Так, факт перерахування на обумовлений кредитним договором картковий рахунок суми кредиту у повному обсязі підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів у відповідній сумі. Доказів того, що такі кошти не надходили на відповідний рахунок відповідачем не надано.
Щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення.
Згідно представленої позивачем довідки-розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №11.06.2025-100001732 від 11.06.2025 року становить 29 016,00 гривень і складається з: 9 600,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12 696,00 гривень – заборгованість за процентами, 480,00 гривень – заборгованість по комісії за надання кредиту, 1440,00 гривень – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту та 4 800,00 грн. – нарахована неустойка.
Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору, доказів на його спростування матеріали справи не містять.
Разом з цим суд звертає свою увагу на те, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідний розмір неустойки нарахований кредитодавцем в період дії воєнного стану в України, він не піддягає стягненню.
Посилання відповідача щодо неправомірно нарахованої комісії за кредитним договором суд вважає безпідставними, оскільки 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.
Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).
Таким чином, така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Аналізуючи умови кредитного договору від 11 червня 2026 року, суд зазначає, що відповідачем не спростовано, правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання та обслуговування кредиту, що включені до графіку платежів за договором, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором, передбачено нарахування комісії за надання та обслуговування кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.
За таких обставин поданий ТОВ «Споживчий Центр» позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №11.06.2025-100001732 від 11.06.2025 року у сумі 24216,00 гривень, яка складається із: 9 600,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12 696,00 гривень – заборгованість за процентами, 480,00 гривень – заборгованість по комісії за надання кредиту, 1440,00 гривень – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.
В решті у задоволенні позову слід відмовити.
Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у виді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 2021,67 гривень (24216,00 грн. * 2422,40 грн./ 29016,00 грн.)
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за договором кредиту №11.06.2025-100001732 від 11.06.2025 року у сумі 24216,00 гривень, а також судовий збір у сумі 2021,67 гривень.
В решті у задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», код ЄДРПОУ 37356833, місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 07.04.2026 року. 

Суддя: