Справа №345/142/26 
Провадження № 3/345/79/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2026 м.Калуш 
Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:
ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 10.01.2026 о 22:11 год. в м. Калуш по пр. Л. Українки, 1 керував автомобілем марки «TOYOTA CОROLLA», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп?яніння в установленому законом порядку, на місці зупинки чи в медичному закладі, водій відмовився, чим порушив п.2.5.ПДР.
ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:
ОСОБА_1 в судові засідання 03.02.2026, 17.02.2026, 12.03.2026 не з`язвився без поважних причин. 24.03.2026 подав до суду заяву, в якій просив надати йому час не менше, ніж період у три робочих дні, на отримання ним безоплатної правової допомоги під час розгляду справи, шляхом вчинення дій щодо звернення до суб?єктів надання безплатної правничої допомоги (а.с. 27). Вказану заяву було задоволено та відкладено судове засідання на 14.04.2026 (а.с. 28). Водночас, 13.04.2026 він подав до суду заяву аналогічного змісту (а.с. 34), яку судом також було задоволено та відкладено судове засідання на 22.04.2026 (а.с. 25). Таким чином, близько одного місяця часу було надано ОСОБА_1 для отримання правничої допомоги
Водночас, у судове засідання призначене на 22.04.2026 ОСОБА_1 не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань до суду від нього більше не надходило. 
Оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (пункт 69).
У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41).
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.
Отже, суд, враховуючи, що ОСОБА_1 знав про вказаної наявність справи, тим самим має намір ухилятися від явки до суду, тому, зважаючи на обмежені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до відповідальності.
ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 563663 від 10.01.2026, в якому викладена суть адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду відмовився (а.с. 2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в Калуську ЦРЛ, складеним 10.01.2026 о 22:30 год. щодо ОСОБА_1 . Від проходження огляду відмовився (а.с. 3);
- актом від 10.01.2026, згідно з яким  ОСОБА_1 з метою припинення адміністративного правопорушення за наявності обґрунтованих підстав вважати, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, та з метою усунення небезпеки, що виникає при його знаходженні за кермом транспортного засобу марки «TOYOTA CОROLLA», д.н.з НОМЕР_1 , відсторонено від керування вказаним автомобілем (а.с. 4);
- постановою серії ЕНА № 6493697 від 10.01.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 7);
- відеозаписами, які розміщені на лазерному диску, які долучені до матеріалів справи. Зокрема, на них зафіксовано рух та зупинку 10.01.2026 о 22:11 год. працівниками поліції автомобіля «TOYOTA», д.н.з НОМЕР_1 , та роз`яснення водієві, що його зупинено у зв`язку з порушенням ПДР, а саме: проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений сигнал світлофора. Крім того, було встановлено особу водія вказаного автомобіля, яким виявився ОСОБА_1 . Після цього працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , чи він вживав спиртні напої, на що останній відповів, що не вживав. В подальшому працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від чого він відмовляється, однак, після вказаного зазначає, що має намір зателефонувати адвокату. Через деякий час працівник поліції повторно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній зазначає, що хотів би проїхати у медичний заклад для проходження огляду. Водночас ОСОБА_1 вказує, що з ним перебуває в автомобілі дитина, яка проживає виключно з ним і йому немає з ким її залишити. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , щоб він брав зі собою дитину і сідав у службовий автомобіль, і вони разом проїдуть у медичний заклад. Крім того, поліцейським роз`яснено, що у разі відмови проходити огляд відносно нього буде складено протоколом за ст. 130 КУпАП. В подальшому працівник поліції вкотре пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, від чого він знову відмовляється, як і відмовляється проїжджати у медичний заклад для проходження вказаного огляду. Після цього йому роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, а також роз`яснено його права. Крім того, зафіксовано, як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 отримати копію протоколу, однак останній починає нецензурно висловлюватися та зазначає, що буде, однак відмовляється розписуватися про його отримання та ставити будь-які підписи. Також зафіксовано, як працівник поліції зачитує ОСОБА_1 зміст протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та залишає його копію (а.с. 10).
ІV. Оцінка суду:
оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує таке.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
ОСОБА_1 поставлено у провину, що він, керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність.
При цьому, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Як визначено в п 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та згаданої Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Суд, даючи оцінку дослідженим доказам, вважає встановленим, що працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. 
З переглянутих у судовому засіданні відеозаписів встановлено, що працівники поліції діяли відповідно до вимог закону, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, також йому було запропоновано пройти такий у медичному закладі, від чого він відмовився, та роз`яснили наслідки відмови від проходження вказаного огляду, а також його права.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, їхньої упередженості або будь-якої зацікавленості у результатах розгляду справи чи притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, в достатній мірі відтворюють порядок подій, що дає суду можливість ретельно та уважно дослідити вищевказаний доказ у сукупності із іншими доказами по справі.
Отже, враховуючи, що відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови від нього були проведені працівниками поліції з дотриманням процедури його проведення, керування транспортним засобом знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, його особу, майнових стан.
Обставин, які пом`якшують та які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особі, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - вихованню правопорушника.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі вище викладеного, ст.ст. 7, 245, 130, 251, 252, 280 КУпАП та керуючись ст. 283-285 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, за наступними реквізитами: отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37951998, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN): UA148999980313070149000009001.
На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 діб з часу проголошення.
Суддя: