н.п.1-кп/599/47/2026 
Справа № 599/269/26 

В И Р О К
Іменем України
19 березня 2026 року
Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого суду судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю сторін:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові кримінальне провадження № 12026211070000034 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , не судимий, особа з інвалідністю ІІІ групи, обвинувачується за ст.366-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі по тексту - Закон) суб`єктами декларування є особи зазначені у пункті і, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Згідно підпункту «б» пункту І частини першої статті 3 Закону, такими суб`єктами є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - депутати місцевих рад.
Положеннями ч. 1 ст. 45 Закону, передбачено, іцо особи зазначені в пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційно ,у веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. 
Згідно абзацу 2 частини 2 ст. 45 Закону, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому .частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. 
ОСОБА_4 будучи депутатом Гає-Розтоцької сільської ради Зборівського району Тернопільської області відповідно до Рішення першої сесії сьомого скликання Гає-Розтоцької сільської ради Зборівського району Тернопільської області № 2 від 05 листопада 2015 року, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, повноваження якого закінчилися в день відкриття першої сесії 9 скликання першого пленарного засідання Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, тобто 10 листопада 2020 року, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону, фактично проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , не подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, тобто в умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження через сплив строків давності.
Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.
Ознайомившись зі змістом клопотання, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з наступних підстав.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 366-3 КК України.
Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Враховуючи, що інкриміноване органом досудового розслідування кримінальне правопорушення було скоєно і перебіг, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України строку давності на даний час закінчився, він не переривався і не зупинявся, оскільки відсутнє підтвердження ухилення останньої від досудового розслідування або суду чи вчинення нею протягом строку давності іншого кримінального правопорушення, та обвинувачена наполягає на звільненні її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження слід закрити.
Відповідно до ч.1 ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, за яке передбачене найбільш суворе покарання 1 рік позбавлення волі..
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три роки з часу вчинення кримінального правопорушення, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.
У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Судом обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі, просив суд закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності.
З огляду на вище вказане враховуючи, що з 01 квітня 2021 року, дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення спливли строки давності, обвинуваченому відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-3 КК України, закривши відповідне кримінальне провадження відносно останнього.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 319, 350, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання  ОСОБА_4  про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, - задовольнити.
Звільнити  ОСОБА_4  від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст..366-3 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження №12026211070000034 від 13 лютого 2026 про обвинувачення  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-3 України, - закрити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Зборівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Зборівського
районного суду      ОСОБА_1