КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/7593/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року місто Київ 
справа № 753/24702/25 

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2026 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Сирбул О.Ф., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, постачання гарячої води та абоненське обслуговування у розмірі 41498,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 6,45 грн. та 3% річних у розмірі 0,55 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання позивачем копіїухвали.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2026 року  позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачуу зв`язку із неусуненням недоліків.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на виконання п.1 ч.1 ст.177 ЦПК України позивач додав до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів, тобто додатково у трьох примірниках. 
Вказував, що позивач належним чином засвідчив копії додатків до позовної заяви в примірниках, призначених для суду, відтак у матеріалах справи наявні докази або в оригіналі (розрахунки заборгованості, платіжна інструкція про сплату судового збору), або в належним чином засвідчених копіях. Засвідчення копій документів, які призначаються для подальшого направлення (вручення) відповідачам та іншим учасникам судового процесу не передбачено ЦПК України, не спрямоване на виконання завдань цивільного процесу та є проявом надмірного формалізму, що визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Зазначав, що у новій редакції позовної заяви, що була подана до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року позивач зазначив, що додатком №10 до позовної заяви є - належним чином засвідчена копія витягу зі Статуту позивача (сторінки 1, 2, 3, 10, 11, 15, 16, 17, 18). 
Посилався на те, що відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. При цьому, ЦПК України не визначено правила оформлення витягу з документа, а тому в разі подання позивачем декількох сторінок документу та зазначення в позовній заяві в переліку додатків про подання «витягу» документу, у суду наявні підстави вважати відповідний документ витягом без додаткового проставлення на ньому відміток або написів «витяг», «витяг з документу».
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК Україниапеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Право на звернення до суду реалізується особою у порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Вимоги щодо змісту і форми позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України.
Згідно з п.2 ч.3 ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Частиною 1 ст.177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК Українисуддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Частинами 2, 4, 5 статті 95 ЦПК України, яка регламентує вимоги до письмових доказів, встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2025 року позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
До позовної заяви позивачем було додано: розрахунки заборгованості; належним чином завірена копія договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; належним чином завірена копія свідоцтва про право власності; належним чином завірена копія паспорту відповідача; тарифи на послугу постачання гарячої води; належним чином завірена копія витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб; належним чином завірена копія статуту позивача; належним чином завірена копія ліцензії позивача; належним чином завірена копія довіреності; платіжне доручення про сплату судового збору; копії позовної заяви з додатками для відповідачів по справі.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2025року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання позивачем копіїухвали.
Залишаючи позовну заяву ТОВ «Євро-Реконструкція» без руху, суд першої інстанції виходив з того, що:
додатки до позову для відповідачів не посвідчені, відповідно до вимог приписів статті 95 ЦПК України;
впорушення вимог п.5 ч.3 ст.175 та ч.5 ст.177 ЦПК України позивач не додав до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;
на підтвердження позовних вимог позивач надав до позову копію статуту лише 1, 2, 3, 10, 11, 15, 16, 17, 18 сторінка зміст яких викладено не в повному обсязі (фрагментарно), водночас позивач зазначив такий додаток до позовної заяви: «10. Належним чином засвідченка копія із Статуту позивача». При цьому, відсутні підстави вважати копію цього документу Статутом або Витягом із Статуту, оскільки він належним чином як Статут або як Витяг не оформлений.
На виконання вимог ухвали від 19 грудня 2025 року ТОВ «Євро-Реконструкція» була надана заява про усунення недоліків, в якій останній вказував на те, що позивач належним чином засвідчив копії додатків до позовної заяви в примірниках, призначених для суду. При цьому, законодавець не зобов`язує позивача засвідчувати копію позовної заяви та копії документів, що до неї додаються, у примірниках, призначених для відповідачів і третіх осіб.
Вказував, що ТОВ «Євро-Реконструкція» самостійно визначено спосіб захисту, коло відповідачів та докази, якими підтверджуються обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Питання щодо обґрунтованості вимог позивача, належності, допустимості, достовірності та достатності поданих доказів вирішується судом після розгляду справи по суті на стадії ухвалення рішення суду, а не на стадії відкриття провадження по справі.
Зазначав, що додатком №10 до позовної заяви є «Належним чином засвідчена копія витягу зі Статуту позивача (сторінки 1, 2, 3, 10, 11, 15, 16, 17, 18)».
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2026 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду від 19 грудня 2025 року позивачем не усунуто, а саме у порушення п.2 ч.3 ст.175 та ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач не додав до позовної заяви посвідчені належним чином копії додатків до позовної заяви для відповідачів, а також не додав копію Статуту позивача або належним чином оформлений витяг цього документу.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.
При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК Україниправо на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також надав докази, якими ці обставини підтверджуються.
Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Виходячи з аналізу наведених норм процесуального права, суд при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі не може давати оцінку зазначеним заявником доказам, їх достатності, вимагати надання доказів, встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, що відповідно не може слугувати підставою для повернення позовної заяви.
Повертаючи позовну заяву у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не долучено до позовної заяви належним чином завірених копій документів для направлення відповідачам.
При цьому суд не врахував, що за приписами ст.ст.175, 177 ЦПК України вказаних вимог до копій документів, які направляються сторонам не передбачено.
Посилання суду на не завірення додатків до позовної заяви, які призначені для направлення іншим учасникам справи, за умови належного засвідчення додатків, які адресовані суду, є проявом надмірного формалізму, який створює перешкоди позивачу у доступі до правосуддя.
Вимоги суду щодо не надання позивачем статуту, на нормах ст.ст.175, 177 ЦПК України не ґрунтуються, оскільки не тільки зазначені норми, а й будь-які інші норми ЦПК України не визначають Статут юридичної особи, як такий, що обов`язково має бути поданий разом з позовною заявою.
Обсяг доказів, що має бути поданий визначається виключно позивачем. В той час як належність допустимість та достатність доказів, перевіряється судом під час розгляду справи по суті.
Отже, відсутність статуту позивача, може бути підставою до відмови в задоволенні позову, якщо суд першої інстанції прийде до висновку, що відсутність зазначеного документу тягне за собою не доведеність вимог позивача чи відсутність права вимоги.
Колегія суддів вважає, що позивач виконаввимоги суду першої інстанції,викладені в ухвалі суду від 19 грудня 2025 року, а тому підстав повертати йому позовну заяву у суду першої інстанції не було.
За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, чим фактично позбавив позивача права на доступ до правосуддя.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: