Справа № 560/5899/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

21 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до суду з адміністративним позовом від 09.04.2026, в якому просить скасувати постанову від 26.03.2026 ВП №80197973 про накладення штрафу в розмірі 5100 гривень.
Позивач пояснив, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності з 01.10.2024 у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.10.2024 склав 14336,82 грн. Сума доплати за період з 01.10.2024 по 31.12.2025 становить 124458,9 грн, в тому числі за минулий час з 01.10.2024 по 18.11.2025 в сумі 113135,26 грн та перерахованих сум пенсій за рішенням суду за період з дати набрання рішенням законної сили з 19.11.2025 по 31.12.2025 в сумі 11323,64 грн. У 2026 році ОСОБА_1 проведена виплата заборгованості з пенсійних виплат згідно рішень суду: в лютому 2026 року – 103,00 грн - частину з нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій за минулий час та 1000,00 грн – частина перерахованих сум пенсій за рішенням суду у справі №560/4237/25 за період з 19.11.2025 по 31.12.2025; в березні 2026 року – 101,00 грн - частину з нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій за минулий час та 982,00 грн – частина перерахованих сум пенсій за рішенням суду у справі №560/4237/25 за період з 19.11.2025 по 31.12.2025. Виплата перерахованого розміру пенсії та нарахованої заборгованості на виконання рішення суду у справі №560/4237/25 буде здійснена ОСОБА_1 з врахуванням Порядку №821 та в межах затверджених бюджетних асигнувань виділених на цю мету за джерелами їх фінансування (арк. спр.2-4).
Відповідно до ухвали від 13.04.2026 суд відкрив провадження у справі та залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 (арк. спр.21-22).
У Відзиві на позов від 16.04.2026 відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що станом на 26.03.2026 боржником не підтверджено факт виконання рішення суду у спосіб та порядок передбачений виконавчим документом, однак не був позбавлений реальної можливості виконати судове рішення, проте свідомо не зробив цього, жодна вимога державного виконавця, не виконана. З часу набрання рішенням законної сили та на день складення акту державного виконавця, боржник добровільно відмовився виконати рішення суду, що в свою чергу підтверджується заявою стягувача ОСОБА_1 (арк. спр.27-33).
Третя особа надала письмове пояснення від 16.04.2026 в якому просить відмовити у задоволенні позову та пояснила, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області навмисне ухиляється від виконання рішення суду та в порушення статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснює мені пенсійну виплату у розмірі меншому ніж 6 мінімальних пенсій за віком, що підтверджується довідкою про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії від 06.03.2026 вих. № 5235-3311/С-03/8-2200/26. Позивач отримує пенсійну виплату у розмірі 6248,51 грн., з яких 6077,69 грн. пенсія по інвалідності та 170,82 грн. додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС 1 категорії. Крім того, відповідач відмовився здійснювати мені перерахунок пенсії з 01.01.2026 у зв`язку зі зміною розміру мінімальної пенсії за віком. Пенсійний орган порушує законодавство, зокрема, що: 1) Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361 грн., тому пенсія позивача має становити 14166 грн. ( 2361 грн. х 6 = 14166 грн.); 2) Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361 грн, відтак пенсія позивача має становити 14166 грн. ( 2361 грн. х 6 = 14166 грн.); 3) Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2595 грн, тому пенсія позивача має становити 15570 грн. ( 2595 грн. х 6 = 15570 грн.) (арк. спр.50-54).
Встановивши обставини (факти), якими учасники пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.
Згідно з Постановою про накладення штрафу від 26.03.2026 ВП №80197973 вирішено за невиконання рішення суду у спосіб та порядок передбачений виконавчим документом накласти на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф на користь держави у розмірі 5100 гривень (арк. спр.14-15).
Відповідно до судового рішення від 07.07.2025 у справі №560/4237/25 суд: 1) Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі нижче 6 мінімальних пенсій за віком; 2) Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з 01.10.2024 у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.
Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення є обов`язком посадової особи органу ДВС, який встановлюється з метою спонукання боржника належним чином виконати рішення.
Поважними причинами невиконання можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.
Матеріалами справи не підтверджується виконання пенсійним органом судового рішення від 07.07.2025 у справі №560/4237/25, адже ОСОБА_1 потрібно провести перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з 01.10.2024 у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, і при цьому пенсія змінюється із зміною мінімальної пенсії за віком та виплачується у встановленому судом розмірі (6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням змін цієї пенсії), чого відповідач не робить. Крім цього, після проведення перерахунку за період з 01.10.2024 по 18.11.2025 на суму 113135,26 гривень відповідач не надає докази реєстрації цього боргу (номер черги), продовжуючи формувати після 18.11.2025 фактично новий борг, зокрема, з 19.11.2025 по 31.12.2025 у сумі 11324,64 гривень, що протиправно, і підтверджує невиконання судового рішення. Часткові виплати проведені позивачу у лютому - березні 2026 року, також не свідчать про виконання судового рішення, як і посилання на Порядок №821, який не передбачає таких свавільних дій пенсійного органу, а саме не виконання судового рішення, адже фактично немає нарахування і виплати позивачу з 01.10.2024 пенсії розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком. Цей висновок суду, також підтверджує Окрема ухвала від 27.03.2026 у справі №560/4237/25 (арк. спр.58). 
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд робить висновок, що позивач не довів позовні вимоги, адже орган ДВС - суб`єкт владних повноважень діяв у спосіб і в порядку визначеному Законом №1404-VIII, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов не задовольняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню на його користь.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.04.2026 залишити без задоволення.
Судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 квітня 2026 року 

Позивач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	
Відповідач:	Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Тернопільська, 13/2,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29018 , код ЄДРПОУ - 45798761) 	
Третя особа:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	

Головуючий суддя 		А.І. Петричкович