Справа № 420/8862/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження у порядку загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-272 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 80528971 та скасувати постанову Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження № 80528971 від 18.03.2026. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.05.2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 619 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 34000,00 грн. 10.03.2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_3 звертається із заявою до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.05.2025. 18.03.2026 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Світланою Кір`як було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 80528971 на підставі зазначеної вище постанови. Позивач , що дії державного виконавця є незаконними, оскільки постанова про адміністративне правопорушення прийнята ІНФОРМАЦІЯ_4 8 травня 2025 року, а виконавче провадження відкрито 18 березня 2026 року (майже через рік), тобто після спливу тримісячного строку, встановленого статтею 303 КУпАП. Відомостей про звернення постанови до виконання у межах 3-місячного строку немає. Позивач вважає, що виконавче провадження відкрито з порушенням вимог закону і тому звернувся до адміністративного суду з цим позовом., а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 06.04.2026 року відкрито провадження по справі № 420/8862/26 з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та призначено судове засідання на 21.04.2026 року; витребувано з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України докази по справі, а саме: належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № № 80528971; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання, призначене на 21.04.2026 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. 
Наступне судове засідання призначено на 24.04.2026 року.
21.04.2026 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В бгрунтування своєї позиції представником відповідача зазначено, що на виконання до органу державної виконавчої служби надійшла постанова №619 від 08.05.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень на підставі ст. 210-1 КУпАП. У зв`язку з невиконанням зазначеної постанови у добровільному порядку, відповідний виконавчий документ був пред`явлений до примусового виконання, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження державним виконавцем. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена у порядку та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Доводи позивача щодо порушення строку, передбаченого статтею 303 КУпАП, на думку представника відповідача, є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 4 статті 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», строки, визначені законодавством у сфері виконавчого провадження, перериваються та починають обчислюватися з дня припинення або скасування воєнного стану. Воєнний стан в Україні введений Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та неодноразово продовжувався, у тому числі станом на момент відкриття виконавчого провадження. Отже, на момент звернення стягувана та відкриття виконавчого провадження перебіг строків пред`явлення виконавчого документа до виконання був перерваний. Таким чином, посилання позивача на пропуск тримісячного строку, на думку представника відповідача, є юридично необгрунтованим та не враховує спеціального правового регулювання, що діє під час воєнного стану. Представник відповідача вказує, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є правомірними, здійсненими на підставі чинного виконавчого документа, у межах повноважень та відповідно до вимог законодавства, а підстави для визнання таких дій протиправними та скасування постанови відсутні.
До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник вказує, що ст. 303 КУпАП чітко зазначає: "не підлягає виконанню постанова... якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців". Цей строк є преклюзивним. Це означає, що зі спливом 3 місяців постанова втрачає свою юридичну силу як виконавчий документ. Жодним законом про воєнний стан зміни до ст. 303 КУпАП щодо зупинення чи переривання цього строку не вносилися. Також представник позивача зазначає, що відповідач посилається на норми, що стосуються переривання строків у "сфері виконавчого провадження". Проте процедура притягнення до адміністративної відповідальності та строк чинності постанови регулюється саме нормами КУпАП. Відповідно до принципу правової визначеності, не можна безкінечно продовжувати строк примусового стягнення штрафу, посилаючись на загальні норми воєнного стану, якщо спеціальна норма (ст. 303 КУпАП) не містить таких виключень. Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний повернути документ без прийняття, якщо пропущено строк його пред`явлення. Постанова винесена 08.05.2025, строк сплив 08.08.2025. Відкриття провадження 18.03.2026 (майже через рік) є прямим порушенням процедури. У разі надходження постанови про адміністративне стягнення після спливу строку, визначеного ст. 303 КУпАП, державний виконавець не має правових підстав для відкриття виконавчого провадження, а тому відповідні дії підлягають кваліфікації як протиправні. Отже, аргументи відповідача не спростовують факту відкриття провадження за виконавчим документом, який втратив чинність.
В судове засідання, призначене на 24.04.2026 року, учасники справи не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином та завчасно. Представником відповідача у відзиві заявлено клопотання про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.
На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.
Пояснення від третіх осіб до суду не надходили.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.05.2025 року № 619 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000,00 грн.
В постанові зазначено, що у разі несплати штрафу в зазначений термін (протягом 30 днів) з дня набрання законної сили постанова буде передана до виконавчої служби для примусового стягнення у розмірі 34000,00 грн.
10.03.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено заяву (вих. № 302) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.05.2025 року № 619 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кір`як Світлани Олександрівни від 18.03.2026 року відкрито виконавче провадження № 80528971 щодо примусового виконання постанови № 619 виданої 08.05.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 34000,00 грн.
Позивач уважає протиправними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 80528971, а постанову про відкриття виконавчого провадження № 80528971 від 18.03.2026 року такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі-Закон №1404).
Відповідно до статті Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 2 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За приписами частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Частиною другою статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно ст. 300-3 КУпАП у разі якщо постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, винесена в порядку, передбаченому статтею 279-9 цього Кодексу, та особа протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили сплатила не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення, така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особою, яка вчинила правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення така постанова підлягає примусовому виконанню.
З наведеного вбачається, що постанова ТВО нальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.05.2025 року № 619 є виконавчим документом.
Відповідно до частини першої статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.
Як встановлено судом під час розгляду справи, постанова ТВО нальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до позивача штрафу була винесена 08.05.2025, набрала законної сили 18.05.2025.
10.03.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено заяву (вих. № 302) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.05.2025 року № 619 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кір`як Світлани Олександрівни від 18.03.2026 року відкрито виконавче провадження № 80528971 щодо примусового виконання постанови № 619 виданої 08.05.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 34000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач наполягає на пропущенні встановленого у статті 303 КУпАП тримісячного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Вирішуючи спір у цій справі суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі про адміністративне правопорушення встановлені Законом України «Про виконавче провадження».
Водночас Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжувався і триває на час розгляду даної справи.
Разом з цим, відповідно до абзацу 10 пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, доповненого Законом № 2129-ІХ (далі Закон №2129-ІХ), який набрав чинності з 26.03.2022, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
З огляду на те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому як КУпАП так і іншими законами України, зокрема Законом № 1404-VIII, суд вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22, 03.08.2023 у справі №420/10415/22. 
З урахуванням висновків Верховного Суду щодо правозастосування за подібних зі спірними правовідносин, суд відхиляє посилання позивача на статтю 303 КУпАП як спеціальну норму та пропущений тримісячний строк щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання.
З огляду на викладене, оскаржувана у цій справі постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2026 року № 80528971 відповідає критеріям законності та обґрунтованості згідно з частиною другою статті 2 КАС України, при винесенні якої відповідач діяв на підставі, у спосіб та у межах повноважень, визначених законом.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії”). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 249, 269, 271, 287 КАС України суд,-
ВИРІШИВ:
В задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (65008, м. Одеса, вул. Танцюри Євгенія, 42, код ЄДРПОУ 34906792), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 80528971 та скасування постанови Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження № 80528971 від 18.03.2026 - відмовити.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.04.2026 року.

Суддя Г. В. Лебедєва