ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/3663/25 пров. № А/857/54697/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Носа С.П.,
суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року у справі № 140/3663/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними,

суддя(і) у І інстанції Денисюк Р.С.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення  не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулися з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів, а саме:
- ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просили визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 № 787А “Про результати службового розслідування за фактом невідповідності фактичної наявності залученого особового складу до виконання бойових завдань на позиціях лінії бойового зіткнення до кількості особового складу зазначеного в додатку 1 до підсумкового бойового донесення командира НОМЕР_2 механізованого батальйону”; 
- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 просили визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 №768А “Про результати службового розслідування за фактом втрати (залишення) позицій відділення “Орел”, “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, “Беркут”; 
- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просили визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2025 №834А “Про результати службового розслідування за фактом невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ”.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 КАС України ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
08.04.2025 Волинським окружним адміністративним судом винесено ухвалу про роз`єднання позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів у справі №140/3287/25 в самостійні провадження. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №140/3663/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 №768А “Про результати службового розслідування за фактом втрати (залишення) позицій відділення “ОРЕЛ”, “ЛЕЛЕКА”, “БЕРКУТ”, від 02.02.2025 №834А “Про результати службового розслідування за фактом невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ” в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира 9 механізованої роти з психологічної підтримки 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 .
17.11.2025 до Волинського окружного адміністративного суду через систему “Електронний суд” надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн.
Відповідач у відзиві вказував на не співмірності та не обґрунтованості заявлених витрат на правову допомогу адвокату у даній справі, виходячи із предмету спірних правовідносин та складності справи.
Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 
В задоволенні решти заяви відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. У апеляційній скарзі просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до приписів частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень частини 5 статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Приписами частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За правилами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При цьому апеляційний суд на підставі приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлену у постанові від 20.06.2019 у справі №821/440/17, відповідно до якої на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем подано: договір №03/2025-12 про надання правової допомоги від 25.03.2025, додаток №1 до договору №03/2025-12 про надання правової допомоги від 25.03.2025, акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 13.11.2025.
Як вбачається із додатку №1 до договору № 03/2025-12, адвокатом Ковтунець Ю.С. визначено перелік юридичних послуг та розмір гонорару за кожну з них, а також порядок його оплати для ОСОБА_1 .
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 13.11.2025 адвокатом надано адвокатські послуги на загальну суму 25000 грн, що складаються з: ознайомлення з матеріалами справи, наданими клієнтом – 3000 грн; надання первинної правової консультації, повідомлення про всі ризики та можливі шляхи вирішення спору - 1000 грн; розроблення тактики ведення судового процесу – 2000 грн; підготовка та подання до суду позовної заяви - 15000 грн; підготовка та подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву - 4000 грн.
Задовольняючи частково заяву позивача, суд першої інстанції вважав за доцільне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 2000 грн.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що зазначені докази про підстави надання адвокатом правничої допомоги позивачу у сукупності із фактичними обставинами, встановленими у ході апеляційного розгляду, дають належні правові підстави для висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки такі є співмірними із складністю даної справи.
Щодо твердження апелянта про те, що позивачем подано суду першої інстанції докази понесення витрат на правничу допомогу вже після розгляду справи, що на думку апелянта є порушенням позивачем вимог процесуального закону, то відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Апеляційний суд зазначає, що позивачем було зроблено відповідну заяву до ухвалення рішення судом першої інстанції та протягом 5 днів після ухвалення рішення було подано відповідні докази.
Таким чином, позивач діяв у відповідності до вимог КАС України, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. 
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року у справі № 140/3663/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук