ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/1109/26-а
14 год. 10 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Сіжук О.В.,
за участі: секретаря судового засідання – Мелещук К.О., 
представника заявника – Теутуляк С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі – ГУ ДПС у Чернівецькій області) о 12:12 год 13.03.2026 звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 , який застосований рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.03.2026 №570/Ж12/24-12-13-24-04.
В обґрунтування поданої заяви позивач вказує на те, що з метою проведення документальної планової виїзної перевірки відповідача працівниками Головного управління ДПС у Чернівецькій області 12/03/2026 здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , проте, від підписання направлень ОСОБА_1 та його представники відмовились, у допуску до проведення перевірки відповідач відмовився, про що складено відповідний акт.
Вказані обставини відповідно до пункту 94.2 статті 94 ПК України слугували підставою для прийняття начальником Головного управління ДПС у Чернівецькій області рішення від 12.03.2026 №570/Ж12/24-12-13-24-04 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків. 
З огляду на те, що обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків має бути підтверджена в судовому порядку, передбаченому статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України, заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 13.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з врахуванням особливостей, встановлених статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено розгляд заяви на 11:00 год 16.02.2026.
13.03.2026 засобами телефонного зв`язку відповідача ОСОБА_1 повідомлено про дату, час та місце судового засідання, про що секретарем судового засідання складено телефонограму, крім того відповідач надав секретарю судового засідання електронну адресу, на яку 13.03.2026 о 15:52 було надіслано останньому копію заяви про підтвердження умовного адміністративного арешту майна, копію ухвали про відкриття провадження nа повістку про виклик до суду. 
У відзиві на заяву про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні. Зазначає, що 05.03.2026 він припинив підприємницьку діяльність, а тому, на його думку, ГУ ДПС у Чернівецькій області неправомірно намагається застосувати до фізичної особи процедуру документальної перевірки, передбачену виключно для суб`єктів бізнесу, вказує на те, що фізична особа не зобов`язана вести бухгалтерський облік, а тому вимога надати документи, обов`язок зберігання яких не передбачений законом для громадянина, є протиправною.
В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у заяві, додатково вказала, що за приписами пункту 65.10 статті 65 ПК України припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності не припиняє його зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності.
Відповідач в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд заяви за його відсутності. 
В судовому засіданні з ініціативи суду оголошено перерву до 14:00 год 16.03.2026.
Представник заявника подала до суду заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити за її відсутності.
В подальшому, з урахуванням приписів частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, судовий розгляд справи проведено та завершено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши вступне слово представника заявника, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідно до плану-графіку документальних планових перевірок платників податків на 2026 рік передбачена документальна перевірка ОСОБА_1 у березні 2026 року.
З матеріалів справи слідує, що ГУ ДПС у Чернівецькій області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пунктів 77.1, 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82, підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі- ПК України), відповідно до плану-графіка на 2026 рік проведення документальних планових перевірок, пункту 2 частини першої статті 13, пункту 9-23 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» видано наказ від 09.02.2026 №278-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 » тривалістю 10 робочих днів з 12.03.2026 за період діяльності з 01.01.2019 по 31.12.2024 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2011 по 31.12.2024 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Копію вказаного наказу та повідомлення від 09.02.2026 №72/Ж4/24-13-24-04 надіслано листом позивача на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в його електронний кабінет, що не заперечувалось відповідачем.
З матеріалів справи слідує, що 05.03.2026 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його рішенням.
На підставі наказу від 09.02.2026 №278-п видано направлення на перевірку від 12.03.2026 №904/Ж3/24-13-24-04 та від 12.03.2026 №904/Ж3/24-13-24-04 про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 .
На підставі наказу Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 09.02.2026 №278-п та відповідно до направлень на перевірку ОСОБА_2 - головний державний інспектор та ОСОБА_3 - головний державний інспектор відділу планових та позапланових перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Чернівецькій, області 12.03.2026 о 10:00 год. прибули з метою проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
У допуску до проведення перевірки та від підписання направлень відповідач відмовився, про що складено акт про відмову допустити осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області за місцем проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 від 12.03.2026 №230/Ж6/24-13-24-04.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання акту про відмову у допуску, про що складено акт про відмову в підписанні та отриманні акту недопуску до проведення документальної планової виїзної перевірки від 12.03.2026 №229/Ж6/24-13-24-04.
Як слідує із заперечення щодо проведення документальної перевірки та допуску осіб контролюючого органу до проведення перевірки від 12.03.2026, ОСОБА_1 зазначає, що 05.03.2026 припинив підприємницьку діяльність, втратив статус фізичної особи-підприємця і не є суб`єктом господарювання, а тому вважає, що проведення відносно нього як фізичної особи-підприємця документальної перевірки є незаконним.
Суд також встановив, що начальник ГУ ДПС у Чернівецькій області, розглянувши звернення в.о. начальника управління оподаткування фізичних осіб та додані до нього матеріали, о 14:30 год 12.03.2026 прийняв рішення №570/ж12/24-12-13-24-04 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 .
На підставі вказаного рішення начальник Головного управління ДПС у Чернівецькій області звернувся до суду із цією заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить такі висновки по суті пору.
Пунктом 94.1 ст.94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Положеннями підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно приписів пункту 94.5 статті 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Пунктом 94.10 статті 94 ПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Аналогічні положення закріплено в Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за №948/30816.
З аналізу вказаних норм слідує, що для вирішення питання, чи є підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд повинен встановити, за яких саме обставин відбувся недопуск таким платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки та, відповідно, чи були законні підстави для її проведення.
Сталою є правова позиція Верховного Суду, викладена, зокрема, в постановах від 12.04.2023 у справі №380/6993/22, від 23.02.2023 у справі №640/17091/21, від 11.01.2024 у справі №520/19803/23, відповідно до якої перевірка причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків, обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України.
Водночас суд звертає увагу, що під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Обґрунтованість причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.02.2023 у справі №640/17091/21.
Як встановлено судом та визнається сторонами, відповідач не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, при цьому за наслідками таких дій відповідачем складено акт відмови від допуску до перевірки та акт про відмову в підписанні та отриманні акту недопуску до проведення фактичної перевірки.
Перевіряючи обґрунтованість причин відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, суд враховує наступне.
Згідно з підпунктами 16.1.9, 16.1.13 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
За змістом пункту 77.6 статті 77, пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової, позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
Таким чином, підстави, за яких платник податків може на законних підставах не допускати посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, є нормативно визначеними.
Аналіз наведених положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку про те, що платник податків може відмовити в допуску до перевірки виключно з підстав непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України документів, або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог закону.
Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується матеріалами справи посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області виконані передбачені статтею 81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення фактичної перевірки зокрема: вручено копію наказу від 09.02.2026 №278-п, а також пред`явлені направлення на перевірку від 12.03.2026 №904/Ж3/24-13-24-04 та №905/Ж3/24-13-24-04 та службові посвідчення осіб, які проводять перевірку. Зазначене платником податків не заперечується.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що порядок та підстави проведення фактичної перевірки податковим органом було дотримано та здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Також суд звертає увагу, що належними документами, що давали підстави для проведення фактичної перевірки, визначені пунктом 81.1 статті 81 ПК України є направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та пред`явлення службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, а тому недопуск посадових осіб заявника до проведення перевірки був необґрунтованим та за відсутності законних підстав для цього.
При цьому аргументи відповідача зводились фактично до того, що контролюючий орган неправомірно намагається застосувати до фізичної особи процедуру документальної перевірки, передбачену виключно для суб`єктів бізнесу, оскільки він 05.03.2026 припинив підприємницьку діяльність, при цьому фізична особа не зобов`язана вести бухгалтерський облік, а тому вимога надати документи, обов`язок зберігання яких не передбачений законом для громадянина, є протиправною.
Суд відхиляє вказані заперечення відповідача з огляду на таке.
За змістом підпунктів 16.1.2, 16.1.4, 16.1.12 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 44.3.3 пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту.
Згідно з підпунктом 65.10.1 пункту 65.10 статті 65 ПК України внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі: внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;
За змістом абзацу другого підпункту 65.10.4 пункту 65.10 статті 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.
Аналіз наведених норм в їх сукупності є підставою для висновків, що факт припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, у тому числі щодо зберігання документів, пов`язаних із виконанням вимог податкового законодавства, та не є причиною для відмови у допуску до проведення документальної перевірки такого платника. 
При цьому суд зазначає, що вказані заперечення ОСОБА_1 не спростовують підстави для проведення перевірки, та не є в розумінні наведених вище норм такими, що дають підстави не допускати посадових осіб ГУ ДПС до проведення фактичної перевірки, а відтак, такі є необґрунтовані та спростовані в ході розгляду справи.
За наведеного вище у сукупності суд дійшов висновку, що платник податків безпідставно не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, а тому відповідно до пункту 94.6 статті 96 ПК України у керівника контролюючого органу виникли обґрунтовані підстави для прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків.
Отже, розглянувши подані заявником документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що заява Головного управління ДПС у Чернівецькій області підлягає задоволенню.
Відповідно до частини восьмої статті 283 КАС України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню.
Суд звертає увагу, що у випадку наявності судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про його припинення, за наявності підстав, визначених положеннями статті 94 ПК України.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
За таких обставин, беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстав для стягнення з відповідача судових витрат немає. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, 

В И Р І Ш И В:

Заяву Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту - задовольнити повністю.
Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 , який застосований рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.03.2026 №570/ж12/24-12-13-24-04.
Рішення підлягає негайному виконанню.
Згідно частини восьмої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.
Позивач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200 А, місто Чернівці, Чернівецька область, 58013, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44057187).
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна