Справа № 461/4235/25 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3850/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Гаврилюк Я.Ю. 
з участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Скочиляс Ю.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2025 року в складі судді Юрківа О.Р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Комар Світлани Степанівни, про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення,-
встановив:

У травні 2025 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Комар С.С., про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення.
Вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер. Спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Комар С.С. відкрито спадкову справу № 12/2024 (зареєстровано в реєстрі № 71). 
28 січня 2025 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Комар С.С. видала свідоцтво про право на спадщину за законом. До складу спадщини включено 1/3 (одна третя) частки квартири АДРЕСА_1 .
Разом з тим, до спадщини від померлого ОСОБА_3 не включена доплата до його пенсії в розмірі 220687 гривень 73 копійок, яка виникла і облікована за його життя в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.
Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 частково задоволено позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_3 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 05 березня 2019 по 03 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням виплачених сум. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_4 довідки від 14 грудня 2021 року № С/8418 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 05 березня 2019 року, за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14 грудня 2021 року № С/8418 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 05 березня 2019 року, за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року набрало законної сили 18 липня 2023 року, тобто до дня смерті пенсіонера ОСОБА_3 .
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області нарахована за життя ОСОБА_3 доплата до його пенсії в розмірі 220687 гривень 73 копійок.
16 серпня 2024 року приватний нотаріус Комар С.С. скерувала запит на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з приводу надання інформації (довідки) про наявність недоотриманої пенсії, пенсійної виплати, доплати до пенсії, виплата яких не відбулась у зв`язку зі смертю пенсіонера або про будь які інші виплати (у тому числі за рішеннями судів), які можуть входити до спадкового майна.
09 вересня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу приватного нотаріуса надана інформація, що доплата пенсії ОСОБА_3 в сумі 220687,73 гривень, яка обчислена на виконання судового рішення від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23, не включається до складу спадщини та може бути виплачена особі за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому.
28 лютого 2025 року адвокат Огородник О.І. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з приводу розгляду заяви ОСОБА_2 щодо надання інформації (довідки) про наявність пенсійної виплати, доплати до пенсії, виплата якої не відбулась у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_3 або про будь-які інші виплати (у тому числі за рішенням суду).
17 березня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за вих. № 5430-4926/Б-54/8-1300/25 повідомлено, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Також Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надано розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою №ХВ 47678 (пенсіонер ОСОБА_3 ), відповідно до якого сума доплати складає 220687,73 гривні.
14 квітня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Комар С.С. з приводу внесення зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 2025 року (спадкова справа № 12/2024, зареєстровано в реєстрі № 71), шляхом внесення відомостей про суми пенсії в розмірі 220687 гривень 73 копійок, які належали спадкодавцеві ОСОБА_3 , але не були ним одержані за життя.
05 травня 2025 року приватний нотаріус Комар С.С. за вих. № 24/01-09 повідомила, що сума доплати до пенсії не включається до складу спадщини.
Також у відповіді зазначається, що з метою захисту своїх прав ОСОБА_2 може звернутись до суду з позовною заявою про включення до складу спадщини доплати до пенсії в розмірі 220687,73 гривень.
Таким чином, фактичним спором в даній справі є визнання права власності ОСОБА_2 на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка належала померлому, але не була ним отримана за життя на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23, при цьому фактичним відповідачем в спорі є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке перешкоджає оформленню спадщини на вказані активи, і зобов`язано здійснити виплати такої недоотриманої доплати до пенсії в розмірі 220687,73 гривень спадкоємцю ОСОБА_2 .
Позивачка вважає, що вона має право на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , яка належала померлому, але не була ним отримана на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 та необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити їй, як спадкоємцю за законом після смерті батька, не отриману ним за життя доплату до пенсії на виконання вказаного судового рішення в розмірі 220687,93 гривень.
З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.06.2025, просить позов задовольнити, визнати за ОСОБА_2 право власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка належала померлому, але не була ним отримана на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 в розмірі 220687,93 гривень; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 , як спадкоємиці за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отриману ним за життя доплату до пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 в розмірі 220687,93 гривень; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2206,88 грн., також витрати на правову допомогу в розмірі 15000, 00 грн.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка належала померлому, але не була ним отримана на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 в розмірі 220687,93 гривень.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 , як спадкоємиці за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отриману ним за життя доплату до пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 в розмірі 220687,93 гривень.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 2206,88 грн. судового збору.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 15000, 00 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення оскаржив відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з таким не погоджується.
Зазначає, що органи Пенсійного фонду діють у межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення.
Покликаючись на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2023 по справі №380/8120/23, яке набарало законної сили та включено до обліку рішень суду, зазначає, що на виконання такого рішення проведено перерахунок пенсії і така доплата з 01.03.2019 по 30.09.2023 становить 220687,73 грн., однак ОСОБА_3 не звертався до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії, зокрема у розмірі 220687,93 грн.
Виплата пенсій за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інши осіб», виплата пенсій за цим законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили, при цьому, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.
У бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік на видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 360 млн грн.
При цьому, Планом доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на 2023 рік, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджено кошти у сумі 16 603,50 грн.
У бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік на видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 500 млн грн.
Планом доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на 2024 рік, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджено кошти у сумі 9444,40 грн.
У бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік на видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 250 млн грн.
Планом доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на 2025 рік, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджено кошти у сумі 13,5 млн грн.
На даний час у Головному управлінні проведена робота щодо виплати заборгованості, яка виникла внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили по 19.11.2020.
Враховуючи наведене, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
ЗУ «Про Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
Зазначає про спеціальний порядок переходу права на отримання відповідних сум до визначеного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Таким чином, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права.
У цьому випадку право вимоги в осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначеному порядку, а відповідні суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Про зазначене йдеться у постанові Верховного Суду від 16 травня 2023 року у справі №420/288/21 така позиція у подальшому була підтримана.
Покликається на положення ЦК України у контексті складу спадщини.
Апелянт вважає, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Щодо вимоги стягнути відповідні кошти з Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області зазначає, що Пенсійниу фонд України є одержувачем бюджетних коштів, а не їх розпорядником, а відповідні кошти включають до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених ЗУ Про Державний бюджет України на відповідний рік.
Стягнення з територіального органу фонду коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначених для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування Головного управління Пенсійного фонду та виконання покладених на нього функцій.
Покликаючись на норми процесуального закону, а також ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін.
Заявник має право на відшкодування судових витратта інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відсутність документально підтверджених витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Звертає увагу, що позовна заява складена з врахуванням висновків Верховного Суду та судової практики, які містяться у загальному доступі, тому не потребує значної затрати часу для підготовки.
Вважає, що стягнутий судом на користь позивачки розмір судових витрат на правову допомогу є значно завищеним.
Просить скасувати Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовної заяви.
15.12.2025 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, у якому покликаючись на судову практику щодо сингулярного правонаступництва членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат, тому при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом. Також зазначає, що положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити). Щодо покликання апелянта на використання адвокатом посилань на судову практику, яка є загальнодоступною, зауважує, що у адвокатській практиці Огородника О.І це була перша справа з відповідним предметом спору, і на підготовку процесуальних документів витратилося стільки часу, скільки було зазначено в заяві про розподіл судових витрат. Враховуючи загальний калькульований час роботи адвоката 15 годин і розмір гонорару 15 000 грн оплата в розмірі 1000 грн за 1 годину роботи адвоката вважає нижчою за ринкову вартість у місті Львові, тому цілком прийнятною та адекватною до загальної ціни позову (6.8% від ціни позову). Просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2025 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що долучені позивачем до матеріалів справи належні та допустимі докази підтверджують, що за життя ОСОБА_3 не виплачено доплату пенсії у розмірі 220687,93 грн., що виникла у зв`язку з здійсненням перерахунку пенсії на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2023, зазначена сума невиплаченої доплати пенсії входить до складу спадщини відповідно до норм чинного законодавства. 
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом до майна її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , за нею необхідно визнати право власності на суму доплати пенсії у розмірі 220687,93 грн. за період з 01.03.2019 по 30.09.2023 в порядку спадкування за законом, оскільки така була нарахована за життя ОСОБА_3 , однак не виплачена. 
Також суд вирішив питання судових витрат, зокрема стягнув з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 2206,88 грн.
Крім цього, позивачці надавалася професійна правнича допомога, заявлені витрати в розмірі 15000,00 грн. є сумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, відтак, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 15000, 00 грн.
При розгляді справи суд врахував правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія виходить з такого.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 17).
ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 45 (а.с. 18).
Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Комар С.С. 01.07.2024 відкрила спадкову справу №12/2024 (зареєстровано в реєстрі № 71).
28 січня 2025 року приватний нотаріус Комар С.С. видала свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа № 12/2024, зареєстровано в реєстрі № 71) померлого ОСОБА_3 , 1947 року народження. До складу спадщини включено 1/3 (одна третя) частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Разом з цим, до спадщини померлого ОСОБА_3 не включена доплата до його пенсії в розмірі 220687 гривень 73 копійок, яка виникла і облікована за його життя в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.
Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій – задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_3 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 05 березня 2019 по 03 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням виплачених сум. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_4 довідки від 14 грудня 2021 року № С/8418 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 05 березня 2019 року, за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14 грудня 2021 року № С/8418 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 05 березня 2019 року, за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року набрало законної сили 18 липня 2023 року, тобто до дня смерті пенсіонера ОСОБА_3 .
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області нарахована за життя ОСОБА_3 доплата до його пенсії в розмірі 220687 гривень 73 копійок.
16 серпня 2024 року приватний нотаріус скерувала запит на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з приводу надання інформації (довідки) про наявність недоотриманої пенсії, пенсійної виплати, доплати до пенсії, виплата яких не відбулась у зв`язку зі смертю пенсіонера або про будь-які інші виплати (у тому числі за рішеннями судів), які можуть входити до спадкового майна (а.с. 19).
З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 вересня 2024 року та наданої інформації слідує, що доплата пенсії ОСОБА_3 в сумі 220687,73 гривень, яка обчислена на виконання рішення суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23, не включається до складу спадщини та може бути виплачена особі за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому (а.с. 20).
28 лютого 2025 року представник позивачки адвокат Огородник О.І. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з приводу розгляду заяви ОСОБА_2 щодо надання інформації (довідки) про наявність пенсійної виплати, доплати до пенсії, виплата якої не відбулась у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_3 або про будь-які інші виплати (у тому числі за рішенням суду).
17 березня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом № 5430-4926/Б-54/8-1300/25 повідомило, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (а.с. 24-25).
У додатку до відповіді Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою № ХВ 47678 (пенсіонер ОСОБА_3 ), відповідно до якого сума доплати складає 220687,73 гривні (а.с. 27).
14 квітня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Комар С.С. з приводу внесення зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 2025 року (спадкова справа № 12/2024, зареєстровано в реєстрі № 71) померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого приватним нотаріусом, шляхом внесення відомостей про суми пенсії в розмірі 220687 гривень 73 копійок, які належали спадкодавцеві ОСОБА_3 , але не були ним одержані за життя (а.с. 28-31).
05 травня 2025 року приватний нотаріус Комар С.С. повідомила про невизнання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області права на перехід права власності за законом (сума доплати до пенсії не включається до складу спадщини).
Одночасно повідмолено, що з метою захисту своїх прав ОСОБА_2 може звернутись до суду з позовною заявою про включення до складу спадщини доплати до пенсії в розмірі 220687,73 гривень.
Зазначені обставини визнаються сторонами, відтак в силу ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Звертаючись із позовними вимогами, позивачка ОСОБА_5 свої вимоги зводить до того, що до спадщини від померлого ОСОБА_3 не включена доплата до його пенсії в розмірі 220687 гривень 73 копійок, яка виникла і облікована за його життя в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. Вважає, що має право на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , маючи законні сподівання на оформлення права на недоотриману пенсію померлого батька ОСОБА_3 в порядку спадкування, протягом 6-ти місяців після його смерті не зверталася до відповідача для отримання відповідних сум пенсії, при цьому, така входить до складу спадщини, але орган Пенсійного фонду не здійснює виплату такої, просить позов задовольнити.
Колегія суддів виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертали увагу на те, що добросовісність – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі«non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінка, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц, провадження № 14-175 цс 20 та інші).
Так, в апеляційній скарзі Пенсійний фонд визнає та розуміє значення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2023 по справі №380/8120/23, яке набарало законної сили та яке включено до обліку рішень суду, а також зазначає, що на виконання такого рішення проведено перерахунок пенсії батьку позивачки і така доплата з 01.03.2019 по 30.09.2023 становить 220687,73 грн., однак зазначає, що покійний ОСОБА_3 не звертався до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії, зокрема у розмірі 220687,93 грн. Оскільки черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.
Фактично про схожі обставини Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивачку у межах їхньої досудової комунікації (листування), однак на даний час позиція про відтермінування виплати коштів за рішенням суду у зв`язку з відсутністю коштів та здійснення такої після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України, змінена запереченням вимог позивачки та оскарженням рішення суду про задоволення її вимог.
Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.
При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Колегія суддів виходить з того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.
Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 .
Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджуєтьсяз правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження№ 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження№ 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження№ 14-338цс18) та від 04 червня2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження№ 12-304гс18).
Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Зважаючи на те, що у позасудовий спосіб ОСОБА_2 не може захистити свої права, свідченням чого є наявні у матеріалах справи докази, звернення останньої до суду є цілком обґрунтованим та логічним, а протилежні доводи у цьому контексті не заслуговують на увагу.
Разом з цим, у статті 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Як зазначалося вище, померлий ОСОБА_3 перебував на пенсійному забезпеченні, призначеному відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).
Схожі за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), які стосуються аналізу та тлумачення тлумачення статті 1227 ЦК України.
За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 право власності на пенсію у розмірі 220687,93 гривень в порядку спадкування за законом, яка нарахована на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/8120/23 та належала її батькові, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , та не була йому виплачена за життя, а також стягнення цієї суми із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на її користь в порядку спадкування.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено та набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
Оскільки суми пенсії, що належали батьку позивачки залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 успадкувала такі відповідно достатті 1227 ЦК України, тому заявлені ними позовні вимоги про визнання за ними права власності на недоотриману спадкодавцем пенсію та стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективними в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
Іншими словами доводи позивачки про неправомірну відмову відповідача у виплаті є підставними та підтверджуються матеріалами справи.
Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, місцевий суд прийшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Покликання в апеляційній скарзі на висновок Верховного Суду у справі №420/6671/18, суд визнає не релевантним, оскільки у цій справі не досліджувались питання спадщини, адже вони у цій справі не входили до предмету і підстав позову.
Колегія суддів також не знаходить підставними доводи апеляційної скарги про те, що стягнутий судом на користь позивачки розмір судових витрат на правову допомогу є значно завищеним, оскільки позовна заява складена з врахуванням висновків Верховного Суду та судової практики, які містяться у загальному доступі, тому не потребує значної затрати часу для підготовки.
На переконання колегії суддів, доводи скарги у цій частині є фактично взаємовиключними, оскільки в одному випадку заперечуючи позовні вимоги та покликаючись на відповідні правові висновки касаційного суду та норми матеріального права, які, на думку апелянта, доводять безпідставність позовних вимог, в іншому випадку погоджується з тим, що судова практика у спірних правовідносинах є усталеною та відповідні висновки Верховного Суду містяться у загальному доступі, тому підготовка до представництва інтересів позивачки не потребує значної затрати часу.
Подаючи заяву про збільшення позовних вимог, сторона позивача повідомила про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати в розмірі 15000,00 грн. є співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом для на надання відповідних послуг та відповідають критеріям необхідності та реальності витрат, розумності їх розміру, тому не знаходить достатніх підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення у цій частині.
Крім цього, визначений адвокатом та погоджений із позивачкою розмір витрат на правову допомогу становить лише 6.8% від ціни позову.
Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та про протилежне не свідчать.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2026 року.
Головуючий:  А.В. Ніткевич 
Судді:        С.М. Бойко
С.М.Копняк