Справа №638/17864/25 Провадження № 2/613/323/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 638/17864/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до  ОСОБА_1 ,у якому просить: 1) стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ТОВ «Єврокредит» суму заборгованості у розмірі 81129,78 грн, що складається з: 29749,35 грн – заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена), 51380,43 грн – заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена); 2) стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Єврокредит» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 11200 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 28.02.2020 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії № ТDВ.2020.0991.1356, відповідно до умов якого цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «Мегабанк». Своїм підписом клієнт підтвердила, що Правила і Тарифи на послуги банку складають єдиний Договір, а також те, що з умовами Договору (з урахуванням Правил) клієнт ознайомлена і згодна.
На підставі поданої відповідачкою заяви-анкети на ім`я ОСОБА_1 було відкрито, зокрема, рахунок у гривні, який обслуговується за дебетно-кредитною схемою, за яким відповідачці було встановлено кредитний ліміт.
Банк наддав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії, в сумі та на умовах, визначених кредитним договором, розмір доступного кредитного ліміту кредитної лінії може бути змінений. Нарахування процентів на залишок коштів на карткових рахунках, за користування доступним лімітом кредитної лінії та у разі виникнення заборгованості на суму несанкціонованого овердрафту здійснюється згідно Правил та Тарифів (п. 2.6 Кредитного договору). Розмір процентів за користування кредитом визначений у п 2.2. Кредитного договору та Тарифах.
Пунктом 2.2.7 кредитного договору встановлено кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії в повному обсязі, а згідно з п.3.1.2 кредитного договору, при користуванні доступним лімітом кредитної лінії клієнт зобов`язаний, зокрема, щомісячно, не пізніше розрахункової дати місяця, наступного за звітним, сплатити мінімальний обов`язковий платіж, в т.ч. проценти та інші обов`язкові платежі, передбачені договором, у розмірі, встановленому Тарифами, погасити заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії до настання кінцевого строку сплати заборгованості. 
Банк свої зобов`язання перед клієнтом виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, надавши відповідачці можливість користуватися кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії. Клієнт здійснювала користування грошовими коштами, що відображено у виписках по рахунку, однак, свої зобов`язання щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків не виконала, у зв`язку з чим станом на 03.09.2024 має заборгованість у розмірі 81129,78 грн, у т.ч. за кредитом (у т.ч. прострочена) 29749,35 грн, за відсотками (у т.ч. прострочена) 51380,43 грн.
03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлене право вимоги за договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020.
27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлене право вимоги за договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020.
Всі нарахування відповідачці, що відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» права грошової вимоги, здійснювалися лише АТ «Мегабанк» станом на дату відступлення прав вимоги 03.09.2024. Ані ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ані ТОВ «ФК Єврокредит» додаткових нарахувань не здійснювали.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 81129,78 грн, у т.ч. за кредитом (у т.ч. прострочена) 29749,35 грн, за відсотками (у т.ч. прострочена) 51380,43 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 16.09.2025 матеріали позовної заяви ТОВ «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Богодухівського районного суду Харківської області.
02.12.2025 дана справа надійшла до Богодухівського районного суду Харківської області та за результатами автоматизованого розподілу була передана в провадження судді Сеник О.С.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 03.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання.
30.12.2025 представником ОСОБА_1 авокатом Тризною Є.М. подано письмовий відзив на позов, посилаючись на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, зазначив, що позивачем не подано доказів первинного обліку про повний рух коштів по банківському рахунку відповідача, тощо, тим самим з доданих позивачем доказів неможливо констатувати, що оговорені в кредитному договорі кошти надійшли на банківський рахунок відповідача, а відтак в неї виник обов`язок їх повернути. Вказав, що позивач не довів належними доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та розмір кредитної заборгованості
Звернув увагу, що у додатках до позовної заяви немає доказів направлення на виконання вимог частини першої статті 1082 ЦК України письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги факторові, в якому була визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Також зазначив, що на підтвердження витрат представник позивача надав Договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги, відповідно до якого загальна вартість послуг з правничої допомоги (проведення юридичного аналізу та складання, підписання та подання до суду позовної заяви) склала 11200,00 грн. Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, вважає їх необґрунтованими завідомо завищеними та не співмірними з критерієм складності справи.
З огляду на викладене, просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № TDB.2020.0991.1356 у сумі 81129,78 грн відмовити повністю.
13.01.2026 представником позивача адвокатом Журавльовим С.Г. подано відповідь на візив, у якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги повністю.
Відмітив, що виписки з рахунків клієнтів банку (в тому числі позичальників), відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Дані виписки можуть слугувати безпосередньо первинними документами, а також можуть бути регістрами аналітичного обліку, записи у яких здійснюються лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Таким чином, за будь-яких умов виписки по особовому рахунку позичальника, що містяться в матеріалах справи, можуть бути належним доказом щодо заборгованості Відповідача та підтверджувати операції по рахунку, зокрема надання Банком позичальнику коштів кредиту. Отже, надані позивачем виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту відповідачу та користування відповідачем кредитними коштами.
Зазначив, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором був розрахований у відповідності до умов кредитного договору та згідно з нормами чинного законодавства, що підтверджують наявні в матеріалах справи виписки з рахунку Відповідача, які відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Проте, відповідач та його представник вказують, що, начебто, такі виписки у матеріалах справи відсутні, що і зумовлює хибне твердження про те, що «позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту». У матеріалах справи наявні дві виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Виписки по особовому рахунку є первинними документами та підтверджують наявність заборгованості, у тому числі, за відсотками. Тобто, позивач на підтвердження суми заборгованості відповідача за кредитним договором надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, або власного розрахунку, відповідачем не надано. За користування кредитними коштами передбачена сплата відсотків, які повинні бути сплачені окремо від заборгованості за тілом кредиту.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем не було належним чином повідомлено відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором. Стосовно вказаних доводів наголосив, що факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» правомірно, у передбачений законом спосіб і формі, на підставі договору про відступлення права вимоги набуло права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020 року, укладеним з АТ «Мегабанк», і є поточним кредитором (стягувачем) за вказаним зобов`язанням.
Представник позивача в судове засідання не прибув, у позовній заяві та надісланих до суду письмових заявах просив розглянути справу без його участі.
Відповідачка та її представник в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справ, позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши позиції сторін, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
28.02.2020 між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № TDB.2020.0991.1356 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. Відповідачка ініціювала укладання договору шляхом підписання Заяви-Анкети на відкриття рахунку та видачу платіжної картки від 28.02.2020, в якій вказала свої особисті дані.
Відповідно до п. 1.1 Договору, цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank АТ «Мегабанк». Підписання сторонами цього договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку (Додаток № 1 до Договору), далі Тарифи, вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір, надалі Договір.
Максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн, пільговий період для нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах до 62 днів, процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах у пільговий період з дати першого зняття коштів 0,0001%, процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах 56%, процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям зняття готівки в термінальних пристроях 56%, кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі (до 16:00 год.) 26 лютого 2021 року, реальна річна процентна ставка 87,30%.
Сплата процентів, передбачених умовами Договору за користування Доступним лімітом кредитної лінії, здійснюється Клієнтом у разі його використання (повністю та/або частково) (п.2.4 Договору).
Відповідно до п. 2.5 Договору, розмір доступного ліміту кредитної лінії може бути змінений (збільшений та/або зменшений) в межах максимального ліміту кредитної лінії, у порядку передбаченому Правилами.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним. У випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору, сторони не повідомили одна одну про його припинення, договір продовжує свою дію на кожний наступний календарний рік. Закінчення строку договору не звільняє клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 7.1 Договору).
Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 власноручним підписом.
28.02.2020 ОСОБА_1 підписала Заяву-Анкету на відкриття рахунку та видачу платіжної картки, у відповідності до якої відповідачці було відкрито поточні рахунки та видано картку № НОМЕР_2 .
Також ОСОБА_1 підписала Додаток № 1 до договору № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020, яким є тарифний пакет «todobank».
З виписок по рахунку позичальника з 28.02.2020 по 02.12.2022 вбачається, що відповідачка користувалася кредитним лімітом, здійснювала платежі, спрямовані на погашення заборгованості та їй нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. 
Відповідно до нявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020 станом на 03.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, вносила певні платежі, спрямовані на погашення заборгованості. Заборгованість ОСОБА_1 становить у розмірі 81129,78 грн, з яких: 29749,35 грн заборгованість за основним боргом, 51380,43 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Після 26.02.2021 відповідачка продовжила користування кредитними коштами.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, складеної АТ «Мегабанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020 становить 81129,78 грн, з яких: 29749,35 грн заборгованість за основним боргом, 51380,43 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідачки за кредитним договором №TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020.
Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення права вимоги від 03.09.2024 до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020 у загальному розмірі 81129,78 грн, з яких: 29749,35 грн - заборгованість за основним боргом, 51380,43 грн заборгованість за відсотками.
27.12.2024 між ТОВ «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «Єврокредит» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, за умовами якого до ТОВ «ФК «Єврокредит» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020.
Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024 до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2020.0991.1356 від 28.02.2020 у загальному розмірі 81129,78 грн, з яких: 29749,35 грн - заборгованість за основним боргом, 51380,43 грн заборгованість за відсотками.
Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «ФК Єврокредит» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі -ЦК України).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 28.02.2020 укладено кредитний договір № TDB.2020.0991.1356 у письмовій формі, АТ «Мегабанк» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачці грошові кошти. Однак, відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідачки перед позивачем склалась заборгованість у розмірі 81129,78 грн, у т.ч. за кредитом (у т.ч. прострочена) 29749,35 грн, за відсотками (у т.ч. прострочена) 51380,43 грн.
Доводи представника позивача про ненадання позивачем первинних документів на підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів та розміру кредитної заборгованості спростовуються наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку ОСОБА_1 у АТ "Мегабанк" за період з 28.02.2020 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024, з яких вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, зокрема, переказувала кошти, розраховувалася карткою у торгових терміналах, знімала готівку, отримувала кошти на рахунок (зворотній бік а.с.142-а.с.161). 
Враховуючи викладене, зазначені виписками є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", та повністю підтверджують факт укладення договору та надання коштів у користування на умовах установленого кредитного ліміту. 
Крім того, суд зауважує, що сторона відповідача фактично не заперечує факт отримання кредитних коштів, а вказує на те, що позивачем не надано доказів такого отримання.
Згідно з наявними в матеріалах справи банківськими виписками заборгованість ОСОБА_1 по договору № ТDВ.2020.0991.1356 за тілом кредиту становить 29749,35 грн, за відсотками - 50380,43 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. 
За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
У ч. 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 
Суд зазначає, що представник відповідача, заперечуючи проти розміру заброргованості, не скористався правом подати власний розрахунок заборгованості або ж клопотати перед судом про призначення судово-економічної експертизи для визначення розміру заборгованості, проте, таким правом не скористався. 
З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідача про необгрунтованість розміру заборгованості, заявленої до стягнення.
Доводи представника відповідачки щодо неповідомлення боржника у письмовому вигляді про відступлення права грошової вимоги не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки в силу ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
З огляду на викладене, неотримання борржником повідомлення про зміну кредитора не звільняє боржника від сплати заборгованості. 
Доказів сплати суми кредиту та відсотків за кредитним договором TDB.2020.0991.1356 (в тому числі і на адресу первісного кредитора) або ж власного розрахунку заборгованості стороною відповідачки не надано.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Єврокредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 81129,78 грн (29749,35 грн – тіло кредиту, 51380,43 – відсотки) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, вимоги ТОВ «ФК Єврокредит» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФК Єврокредит» витрат на правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн до матеріалів справи надано наступні документи: копія договору про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК Єврокредит» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС»; «Вартість послуг (прейскурант)"(додаток №2 до договору про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025) від 01.07.2025; Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12126339 від 14.08.2025 за боржником ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на загальну суму 11200,00 грн (проведення юридичного та фінансового аналізу боржника – 1200,00 грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника – 10000,00 грн).
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, суд зазначає, що розмір пред`явлених ТОВ «ФК Єврокредит» до відшкодування витрат на надання правової допомоги є завищеним щодо іншої сторони спору.
Враховуючи складність справи, яка не є складною, входить до категорії справ з усталеною судовою практикою, складність виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі2422,40 грн.
Керуючись ст.ст.4, 10-13, 76-81, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.263-265, 268, 273-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором № ТDВ.2020.0991.1356 у розмірі 81129,78 грн (вісімдесят одна тисяча сто двадцять дев`ять гривень 78 коп.), витрати по сплаті судового бору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», місцезнаходження за адресою: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, код ЄДРПОУ 40932411. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Повний текст рішення складено 16.02.2026.

Суддя           О.С. Сеник