ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
17.03.2026	Справа № 910/10325/25	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Сінергія" (м. Київ) 
до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (м. Київ) 
про стягнення 18 794 263,33 грн, 

Суддя Ващенко Т.М.
Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: 
Від позивача: Новікова В.О.
Від відповідача: Анісімов К.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Сінергія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 16 815 993,78 грн, з яких: 13 522 095,52 грн інфляційних втрат та 3 293 898,26 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за Договором транспортного експедирування №42/01-2023/16/01/705-НП від 26.04.2023.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.
Оскільки позивачем в установлений судом строк усунуто виявлені недоліки, ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.10.2025.
30.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти позову з підстав того, що кінцевим бенефіціарним власником позивача є особа, яка має громадянство РФ, та просить витребувати у Служби зовнішньої розвідки України інформацію про наявність у ОСОБА_1 громадянства РФ.
06.10.2025 позивачем подано відповідь на відзив, у якому він зазначає, що запитувана до витребування відповідачем інформація не стосується предмета спору.
У підготовчому засіданні 09.10.2025 оголошено перерву до 11.11.2025, встановлено відповідачу 5-денний строк для подання заперечень на відповідь на відзив.
17.10.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він підтримує викладене у відзиві клопотання про витребування доказів.
23.10.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.
11.11.2025 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання.
Протокольною ухвалою від 11.11.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 04.12.2025.
02.12.2025 відповідачем подано клопотання про визнання поважними причин пропуску процесуального строку та долучення до матеріалів справи як доказу схематичного зображення структури власності ТОВ "ЛК "СІНЕРГІЯ"; витребування у Служби зовнішньої розвідки України інформації про те, чи наявне у ОСОБА_1 громадянство (паспорт громадянина) РФ; визнання поважними причин пропуску процесуального строку та витребування у компетентного органу Республіки Кіпр інформації щодо наявності у засновника KANATONA INVESTMENTS LIMITED ОСОБА_1 громадянства РФ та документів, що підтверджують таке громадянство (паспорт громадянина РФ) шляхом звернення з відповідним судовим дорученням до компетентного органу Республіки Кіпр; визнання поважними причин пропуску процесуального строку та витребування у Державної міграційної служби України інформації про законні підстави на проживання на території України (посвідка на постійне/тимчасове проживання) ОСОБА_1 .
03.12.2025 позивачем подано клопотання про збільшення позовних вимог до 18 794 263,33 грн.
Протокольною ухвалою від 04.12.2025 прийнято клопотання позивача про збільшення позовних вимог до розгляду, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову; та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 16.12.2025.
16.12.2025 від відповідача надійшли пояснення по справі.
16.12.2025 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 13.01.2026.
07.01.2026 від позивача надійшло клопотання про визнання поважними причин пропуску строків на подачу доказів та поновлення такого строку, долучення до матеріалів справи посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 .
13.01.2026 від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про поновлення пропущеного процесуального строку та долучення до матеріалів справи поданих позивачем документів.
13.01.2026 підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку з технічною неможливістю здійснення фіксації засідання в системі ВКЗ, про що працівниками суду складено відповідний акт.
Ухвалою від 13.01.2026 підготовче засідання призначено на 20.01.2026.
Протокольною ухвалою від 20.01.2026 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 03.02.2026. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Сінергія" процесуальний строк для подання доказів у справі №910/10325/25 та долучено подані 07.01.2026 докази до матеріалів справи, відмовлено в задоволенні клопотань відповідача про витребування доказів від Служби зовнішньої розвідки України, компетентного органу Республіки Кіпр та Державної міграційної служби України.
Підготовче засідання, призначене на 03.02.2026, не відбулося у зв`язку із затяжною повітряною тривогою та ракетним обстрілом міста Києва. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 призначено підготовче засідання на 10.02.2026.
06.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з відпусткою представника.
Протокольними ухвалами від 10.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з відсутністю підстав для визнання поважними неявки його представника до суду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2026.
Протокольною ухвалою від 03.03.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 10.03.2026.
У судовому засіданні 10.03.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. 
10.03.2026 суд проголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив дату і час його проголошення 17.03.2026 об 11:50 год..
17.03.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у строк, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, – 

ВСТАНОВИВ:

26.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Сінергія" (далі – ТОВ "Сінергія", позивач, експедитор) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (далі – ПАТ "Укрнафта", відповідач, замовник) укладений договір № 42/01-2023/16/01/705-НП (далі – Договір), за яким експедитор прийняв на себе зобов`язання за дорученням, за плату та за рахунок замовника надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів замовника як у власних, орендованих вагонах так і вагонах, що знаходяться під управлінням експедитора на інших законних підставах, а також надавати інші послуги, що обумовлені в додатках до цього договору, а замовник прийняти і оплатити надані експедитором послуги на умовах даного договору.
За умовами Договору:
- не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг, експедитор надає замовнику на затвердження й підписання акт надання послуг за звітний період, який є первинним документом для відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліку та містить всі фактичні витрати експедитора, що виникли в ході виконання заявки замовника, розрахунок винагороди експедитора та інші обумовлені додатками, послуги та плати. За домовленістю сторін можуть оформлюватися декілька актів на місяць за підсумками роботи в періоді, який вказано в акті наданих послуг (пункт 2.4);
- замовник зобов`язується, не пізніше 2-х робочих днів з дати надходження від експедитора по електронній пошті актів наданих послуг, узгоджувати або надавати зауваження до таких актів шляхом направлення письмової відповіді на повідомлення експедитора. У разі виникнення розбіжностей по акту наданих послуг, замовник зобов`язаний надіслати їх експедитору у письмовій формі з наданням усіх існуючих у замовника документів, якими підтверджуються зауваження або заперечення, на протязі строку передбаченого для розгляду акту. Якщо в строки, передбачені даним договором, від замовника на адресу експедитора не надійшли письмові зауваження/заперечення до нього, акт наданих послуг вважається прийнятим замовником без заперечень (пункт 3.1.5); 
- загальна сума (ціна) договору визначається як вартість послуг, наданих експедитором та оплачених замовником за весь період дії цього договору, та не може перевищувати 100 000 000 грн (пункт 4.1.2);
- для виконання передбачених договором послуг, замовник проводить авансові платежі. Оплата послуг експедитора здійснюється замовником в національній валюті України протягом 10-и банківських днів з дати виставлення рахунка експедитора шляхом перерахування на поточний рахунок експедитора 100% передоплати за узгоджені сторонами перевезення, якщо інше не обумовлене додатками до даного договору; остаточний розрахунок між сторонами здійснюється за фактично надані послуги в кожному звітному місяці в строк не пізніше 10-и банківських днів з дати підписання акту наданих послуг, наданого експедитором (пункти 4.2, 4.3);
- договір діє до 31.12.2023. Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про його припинення, договір вважається пролонгованим на тих же умовах на кожний наступний календарний рік (пункт 9.3).
ТОВ "Сінергія" звернулося до суду з позовом до ПАТ "Укрнафта" про стягнення 95 766 880 грн основного боргу, 2 734 589 грн інфляційних витрат, 20 713 335,65 грн пені та 1 949 431,61 грн 3% річних у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині оплати наданих послуг за організацію перевезення вантажів у 2023 році та в січні-березні 2024 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 та постановою Верховного Суду від 13.08.2025 у справі № 910/8018/24, позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 95 766 880 грн основного боргу, 2 734 589 грн інфляційних витрат, 20 713 335,65 грн пені та 1 949 431,61 грн 3% річних.
При розгляді справи №910/8018/24 судами встановлено, що у період з квітня по грудень 2023 року позивач надавав відповідачу послуги з організації перевезення вантажів, що підтверджується підписаними відповідачем актами про надання послуг. З урахуванням часткової оплати наданих послуг заборгованість відповідача за договором за цей період становить 82 029 920 грн. Позивач також надав відповідачу послуги за договором у січні-березні 2024 року, проте останній не підписав акти наданих послуг за цей період. Надання таких послуг підтверджується відповідними залізничними накладними. Позивач на виконання умов договору також склав рахунки на оплату послуг у період січня-березня 2024 року на загальну суму 13 736 960 грн.
Підписані відповідачем без зауважень акти наданих послуг за період з квітня по грудень 2023 року підтверджують, що позивач надав відповідачу обумовлені договором послуги у цей період. Що стосується періоду січень-березень 2024 року, то надання позивачем послуг за договором у цей період підтверджується надісланими відповідачу актами наданих послуг, які за умовами пункту 3.1.5. договору вважаються прийнятим останнім без заперечень, а також відповідними залізничними накладними. 
Суди встановили, що Договір продовжив дію у 2024 році у зв`язку з відсутністю заперечень сторін проти такого продовження; відхилили аргументи відповідача щодо завищення позивачем вартості послуг за 2023 рік з посиланням на те, що розрахунок вартості послуг позивач провів за обумовленою умовами договору формулою, тоді як відповідач не надав заперечень на акти наданих послуг у порядку, встановленому договором. 
При розгляді справи №910/8018/24 досліджувалось питання наявності чи відсутності підстав для стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ "Сінергія" заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання в частині оплати наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг за договором. Позивач стверджував, що здійснив організацію перевезення вантажів відповідача, тоді як останній порушив умови договору, не здійснивши оплату отриманих послуг на суму 95 766 880 грн. Аргументи відповідача проти наявності боргу за договором стосувались того, що позивач завищив вартість послуг, наданих у 2023 році, а в січні-березні 2024 року послугами позивача відповідач взагалі не користувався та їх не замовляв.
Суди у справі №910/8018/24 дійшли висновку, що позивач довів належними, допустимими та вірогідними доказами обставину надання послуг з організації перевезення вантажів за договором, вартість яких просив стягнути з відповідача. Вказане підтверджується актами наданих послуг, частина з яких підписана відповідачем без зауважень, а частина вважається такими, що підписані відповідно до умов договору, а також залізничними накладними, зміст яких свідчить про те, що перевезення вантажів у січні-березні 2024 року позивач здійснював в інтересах саме відповідача.
Відповідач у касаційній скарзі наполягав на тому, що позивач не довів обставину надання послуг за договором в січні-березні 2024 року, оскільки акти надання послуг за цей період відповідачу не надсилав, а наявні у справі залізничні накладні не стосуються спірних правовідносин. У такий спосіб відповідач доводить допущення судами процесуальних порушень при встановленні істотних обставин, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення. 
Верховний Суд у постанові від 13.08.2025 у справі № 910/8018/24 зазначив, що суди попередніх інстанцій надали оцінку всім поданим сторонами доказам та аргументам сторін в тій мірі, в якій вони впливають на результат вирішення спору, повно та всебічно дослідили обставини справи, та залишив касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2024 у справі №910/8018/24 – без змін.
Частиною 4 ст. 75 ГПК України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 звернула увагу на те, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах – позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.
Таким чином, наведені вище обставини щодо наявності грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за Договором на суму 95 766 880,00 грн вже встановлені рішеннями судів у господарській справі №910/8018/24, що набрали законної сили, та не підлягають доказуванню при розгляді справи Господарського суду міста Києва №910/10325/25.
За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідачем зобов`язання зі сплати заборгованості за Договором не виконані.
Так, на наявну заборгованість за Договором в розмірі 95 766 880,00 грн до дати подання позовної заяви у справі №910/8018/24 (26.06.2024) позивачем було нараховано пеню на підставі п. 5.2. Договору, 3% річних та інфляційні витрати.
Оскільки сума заборгованості та нараховані по 26.06.2024 штрафні санкції станом на 19.08.2025 (дата подачі даного позову) не сплачені, позивачем на суму основного боргу (95 766 880,00 грн) нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача інфляційні витрати та 3% річних за період прострочення з 26.06.2024 (дата, до якої здійснювалися нарахування у справі №910/8018/24) до 01.12.2025 (за заявою про збільшення позовних вимог від 03.12.2025).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума нарахованих інфляційних втрат становить 14 673 883,78 грн, 3% річних – 4 120 379,55 грн.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
При цьому сплата трьох процентів та інфляційних втрат є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові, та не є завданими кредитору збитками.
Заперечення відповідача проти пред`явлених у даній справі позовних вимог зводяться до того, що учасником ТОВ "Логістична компанія "Сінергія", є, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Євразія" з часткою 30%.
У свою чергу, учасником ТОВ " Інвестиційна компанія "Євразія" є АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Центавр", 100% власником якого є ОСОБА_2 , який також вказаний бенефіціарним власником ТОВ "Інвестиційна компанія "Євразія" з часткою 50% та з ознакою вирішального впливу.
В єдиному державному реєстрі ОСОБА_2 зазначений як громадянин Канади.
Разом з тим, з засобів масової інформації стало відомо, що ОСОБА_2 має також і громадянство країни-агресора - російської федерації.
ПАТ "Укрнафта" зазначає, що з огляду на наявність мораторію (заборони) на виконання грошових зобов`язань, визначеного абзацем 4 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187, відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:
1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):
юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.
Таким чином, у контексті застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" при розгляді даної справи мають значення обставини щодо наявності у ОСОБА_1 законних підстав для проживання на території України.
ТОВ "Логістична компанія "Сінергія" подано посвідку на постійне проживання громадянина Канади ОСОБА_1 та його паспорт громадянина Канади.
Оскільки позивачем надано до матеріалів справи відповідні докази (посвідку на постійне проживання), які є чинними та належним чином підтверджують наявність в ОСОБА_1 законних підстав для проживання на території України, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані доводи відповідача про наявність мораторію (заборони) на виконання грошових зобов`язань перед позивачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022.
Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).
Згідно із ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, – 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторовський, буд 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістична компанія "Сінергія" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 30/32, оф. 205в; ідентифікаційний код 39863680) 14 673 883 (чотирнадцять мільйонів шістсот сімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят три ) грн 78 коп. інфляційних втрат, 4 120 379 (чотири мільйони сто двадцять тисяч триста сімдесят дев`ять) грн 55 коп. 3% річних та 225 531 (двісті двадцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять одну) грн 16 коп. судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.
Повне рішення складено 02.04.2026.

Суддя Т.М. Ващенко