ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 березня 2026 року
м. Київ

справа № 307/1619/13-ц
провадження № 61-11838св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.

учасники справи:
заявник (відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом)) - ОСОБА_1 ,
позивач (відповідач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
відповідачі за первісним позовом:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області,
відповідач за первісним та зустрічним позовами - Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області,
відповідач за зустрічним позовом - виконавчий комітет Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за первісним та зустрічним позовами, - Управління Держгеокадастру 
у Тячівському районі Закарпатської області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скріжалєвської Любові Петрівни, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кожух О. А., Собослоя Г. Г. за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним і скасування рішення, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та реєстрацію про право власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солотвинської селищної ради, виконавчого комітету Солотвинської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання недійсними та скасування рішення і державного акту на право власності на землю,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог первісного позову
1. У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним і скасування рішення, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та реєстрацію про право власності на нерухоме майно, у якому, з урахуванням неодноразової зміни та доповнення позовних вимог, остаточно просив суд:
1) визнати за ним право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,239 га та площею 0,07 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства, будівництва житлового будинку та господарських будівель в межах згідно з планом, зазначеним у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року;
2) визнати недійсною відмову Солотвинської селищної ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо погодження меж земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,239 га та суміжної площею 0,07 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства, будівництва житлового будинку та господарських будівель в межах згідно з планом, зазначеним у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року;
3) відновити межі належної ОСОБА_2 земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,239 га та суміжної площею 0,07 га на АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства, будівництва житлового будинку та господарських будівель в межах згідно з планом, зазначеним у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року;
4) визнати недійсним та скасувати рішення 11 сесії 22 скликання Солотвинської селищної ради від 22 січня 1997 року № 45 «Про передачу у приватну власність присадибних ділянок та огородів», яким передано у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_1 на 
АДРЕСА_2 , площею 0,19 га для ведення підсобного господарства та обслуговування будівлі;
5) визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії III-ЗК №010395 від 03 березня 1998 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,19 га на АДРЕСА_2 ;
6) визнати недійсним та скасувати пункти 1, 2, 3, 4 рішення 14 сесії VI скликання Солотвинської селищної ради від 26 лютого 2013 року № 396 «Про надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» ОСОБА_4 у 
АДРЕСА_2 для ведення селянського господарства площею 0,1067 га;
7) визнати недійсним та скасувати пункти 1, 2, 3 рішення 17 сесії VI скликання Солотвинської селищної ради від 08 серпня 2013 року № 503 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства» щодо відводу земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_4 у 
АДРЕСА_2 (кадастровий номер 2124455900:02:003:0956) для ведення селянського господарства площею 0,1067 га;
8) визнати недійсною та скасувати реєстрацію земельної ділянки в поземельній книзі та Державному земельному кадастрі, внесену 29 травня 2013 року державним реєстратором О. М. Шелевер управління Держземагенства 
у Тячівському районі за ОСОБА_4 , кадастровий номер 2124455900:02:003:0956 у 
АДРЕСА_2 для ведення селянського господарства площею 0,1067 га;
9) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 12 вересня 2013 року ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , індексний номер 9313652, на нерухоме майно - земельну ділянку 
АДРЕСА_2 кадастровий номер 2124455900:02:003:0956 для ведення селянського господарства площею 
0,1067 га;
10) визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно - земельну ділянку 2124455900:02:003:0956 для ведення селянського господарства площею 0,1067 га на АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 в цілому, здійснену реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1555618221244 від 12 вересня 2013 року.
Короткий зміст позовних вимог зустрічного позову
2. У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом у вказаній справі до  ОСОБА_2 , Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, виконавчого комітету Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Держгеокадастру 
у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання недійсними та скасування рішення та державного акту на право власності на землю, у якому просив суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року № 126 про надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,475 га у АДРЕСА_1 та Добролюбова для будівництва будинку та ведення особистого підсобного господарства; 
- визнати недійсним та скасувати державний акт серії IV-ЗК №039300 
від 11 березня 1999 року, виданий ОСОБА_2 , зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів за № 42а, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог
3. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області 
від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року № 126 в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,475 га у смт. Солотвино для ведення особистого підсобного господарства, згідно плану.
Визнано недійсним та скасовано державний акт серії IV-ЗК № 039300 
від 11 березня 1999 року, виданий ОСОБА_2 , зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів за № 42а, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,475 га, надану для будівництва будинку та ведення особистого підсобного господарства на АДРЕСА_3 .
У іншій частині позову відмовлено.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції по суті позовних вимог
4. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 
2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено частково.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 
2015 року скасовано.
Позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії III-ЗК №010395 від 03 березня 1998 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,19 га на АДРЕСА_2 .
Визнано недійсним та скасовано рішення 17 сесії VI скликання Солотвинської селищної ради від 08 серпня 2013 року № 503 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства» щодо відводу земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_4 у 
АДРЕСА_2 (кадастровий номер 2124455900:02:003:0956) для ведення селянського господарства площею 
0,1067 га.
Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 12 вересня 2013 року ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , індексний номер 9313652, на нерухоме майно - земельну ділянку 
АДРЕСА_2 кадастровий номер 2124455900:02:003:0956 для ведення селянського господарства площею 
0,1067 га.
Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь 
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4 248,30 грн.
У решті вимог відмовлено. 
Короткий зміст заяви про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами
5. У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами. 
6. Заяву обґрунтовував тим, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року у справі № 307/94/19 (провадження № 1-кп/307/253/23), залишеною без змін ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2025 року, звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 358 КК України у зв`язку із закінченням строку давності. Закрито кримінальне провадження № 12018070160001377 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.
7. Зауважував, що згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді Солотвинського селищного голови лише з 07 квітня 
2006 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, достовірно знаючи, що він 11 березня 1999 року не був головою Солотвинської селищної ради народних депутатів та не мав повноважень на підписання державних актів на право приватної власності на землю, власноручно підписав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 039300 від 11 березня 1999 року, форма якого затверджена Постановою Верховної Ради України «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» (в редакції 
1993 року), виданого на ім`я ОСОБА_2 , на земельну ділянку загальною площею 0,475 га, чим згідно статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1993 року) та статті 126 Земельного кодексу України (в редакції до 2012 року) надав право останньому на володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.
8. Висновками комплексної судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 01 листопада 2017 року 
№ 6089-6094 встановлено, що розроблена технічна документація на земельну ділянку, що розташована на території Солотвинської селищної ради на 
АДРЕСА_1 , загальною площею 0,475 га, не відповідає вимогам пункту 1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 року №28.
9. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 18 березня 
2016 року № 4/49, проведеної завідувачем сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, підпис на «Державному акті на право приватної власності на землю», серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року 
у графі «Голова Солотвинської селищної Ради народних депутатів» навпроти прізвища ОСОБА_7 виконаний особисто ОСОБА_7 .
10. Згідно висновку судово-технічної експертизи документів від 11 липня 2016 року № 4/145 відтиск печатки на «Державному акті на право приватної власності на землю» ІV-ЗК № 039300 від 11 березня 1999 року відповідає експериментальному відбитку печатки виконавчого комітету Солотвинської селищної Ради, що свідчить про накладення печатки нового зразка на цей державний акт вже після 2002 року.
11. Згідно висновку судово-технічної експертизи документів від 09 серпня 2016 року №4/199 друкований текст у «Державному акті на право приватної власності на землю», серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року, виконаний різними друкарськими машинками за моделлю (тип, марка). Також, спочатку був виконаний друкований текст, а потім нанесені відбитки круглих гербових печаток, що також свідчить про накладення печатки нового зразка на цей державний акт вже після 2002 року.
12. Таким чином, на переконання заявника, ухвала у кримінальній справі 
№ 307/94/19, а саме встановлені у ній обставини, є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року, яким було скасовано рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2015 року.
Короткий зміст ухвали за результатами розгляду заяви
13. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року 
заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року залишено без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року, залишено в силі.
14. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наведені у змісті заяви обставини не можуть бути підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами.
15. Відтак, на переконання апеляційного суду, ухвала Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року у справі № 307/94/19 (провадження № 1-кп/307/253/23) про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності жодним чином не впливає на висновки апеляційного суду, оскільки, обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_1 , як на підставу останніх, посилався на порушення процедури прийняття рішення виконкомом Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року про надання ОСОБА_2 земельної ділянки, оскільки правом прийняття вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування була законодавчо наділена Солотвинська селищна рада Тячівського району. 
16. А відтак, позивач за зустрічним позовом саме із вищезазначених підстав просив суд першої інстанції визнати недійсним та скасувати державний акт серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року.
17. Водночас апеляційний суд зауважив, що позовні вимоги не обґрунтовувались тим, що ОСОБА_7 , не будучи на посаді селищного голови Солотвинської селищної ради Тячівського району неправомірно власноручно підписав та посвідчив Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,475 га і тим самим підробив останній, а відтак, встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року 
у справі № 307/94/19 (провадження №1-кп/307/253/23) та ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2025 року, постановленою за наслідками перегляду останньої у апеляційному порядку, обставини за ознаками частини першої статті 358 КК України щодо підроблення ОСОБА_7 . Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 039300 
від 11 березня 1999 року є не нововиявленими, а новими обставинами, які, своєю чергою, не були покладені в обґрунтування рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 грудня 2015 року. 
18. Відтак, за наслідками вирішення питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами апеляційним судом зауважено, що у справі № 307/94/19 встановлені нові докази, які, своєю чергою, не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки свідчать про нові обставини, якими ОСОБА_1 свій зустрічний позов не обґрунтовував, а тому зазначені ОСОБА_1 у якості нововиявлених обставини, встановлені в кримінальній справі № 307/94/19, можуть бути підставою для нового позову із новими підставами в окремій справі, водночас не свідчать про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
19. У вересні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Скріжалєвської Л. П., на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року у вказаній справі, у змісті якої заявником, зокрема, викладено вимогу про касаційний перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду 
від 09 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Скріжалєвської Л. П., на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року.
Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника 
ОСОБА_1 - адвоката Скріжалєвської Л. П., на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подачі відзивів на касаційну скарги.
Відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Скріжалєвської Л. П., про витребування доказів.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
20. У касаційній скарзі заявник вказує підставою касаційного оскарження порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
21. Зокрема, на переконання останнього, апеляційний суд розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами помилково за пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, хоча остання була подана на підставі пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України. 
22. Відтак, на переконання представника ОСОБА_1 - адвоката Скріжалєвської Л. П., ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом у 2013 році, надав фальшивий доказ на підтвердження свого права власності на спірну земельну ділянку - державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК 
№ 039300 від 11 березня 1999 року.
23. Факт фальшивості вищезазначеного документа, за твердженням заявника, підтверджено ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року у справі № 307/94/19. При цьому зазначена обставина існувала на момент вирішення спору Апеляційним судом Закарпатської області, однак, не була відома заявнику.
24. З огляду на це представник заявника вважає, що йдеться не про новий доказ, а про раніше невідомий факт, врахування якого могло б призвести до ухвалення апеляційним судом іншого судового рішення, що, на його думку, помилково не було враховано судом апеляційної інстанції під час вирішення питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходили
Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом при вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
25. У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом провизнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним і скасування рішення, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та реєстрацію про право власності на нерухоме майно. 
26. В обґрунтування позову зазначав, що у 1989 році у користуванні його матері - ОСОБА_8 , знаходилася присадибна ділянка площею 
0,31 га в АДРЕСА_1 . 
27. 21 березня 1989 року рішенням № 30 виконавчого комітету Солотвинської селищної ради народних депутатів Дану М. І. та його дружині - ОСОБА_9 з присадибної земельної ділянки його мами ОСОБА_8 надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 700 кв. м. для будівництва житлового будинку на 
АДРЕСА_4 . На підставі вищезазначеного рішення 06 квітня 1989 року ОСОБА_2 та його дружині - ОСОБА_10 , видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 700 кв. м., межі якої відведено в натурі.
29. 24 червня 1989 року між виконкомом Солотвинської селищної ради та 
ОСОБА_2 і його дружиною - ОСОБА_10 , укладено договір про надання 
у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, що знаходиться у АДРЕСА_1 , площею 700 кв. м., який завірений виконкомом Солотвинської селищної ради та державним нотаріусом Тячівської держнотконтори і зареєстрований в реєстрі за № 11-2501.
30. Рішенням 15 сесії 21 скликання Солотвинської селищної ради народних депутатів від 14 серпня 1992 року р № 29 за дворогосподарством на 
 АДРЕСА_1 за матір`ю позивача - ОСОБА_8 узаконено земельну ділянку 
у довічне успадковуване володіння площею 2 400 кв. м. (0,240 га).
31.  ІНФОРМАЦІЯ_1 матір позивача померла. За життя вона залишила заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачу - ОСОБА_2 , який вступив у володіння і користування спадковим майном, а саме дворогосподарством на АДРЕСА_1 та присадибною земельною ділянкою, оскільки з 1978 року проживав разом із матір`ю однією сім`єю та вів з нею спільне господарство.
32. Рішенням 6 сесії 22 скликання Солотвинської селищної ради народних депутатів від 05 вересня 1995 року № 29/51 ОСОБА_2 надано у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства площею 
0,07 га на АДРЕСА_1 .
33. Рішенням виконкому Солотвинської селищної ради від 23 грудня 
1997 року № 126 ОСОБА_2 і ОСОБА_10 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,475 га для ведення підсобного господарства згідно плану.
34. 11 березня 1999 року на підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на землю IV-ЗК №039300 на земельну ділянку площею 0,475 га, яка розташована на території Солотвинської селищної ради на 
АДРЕСА_5 . У листопаді 2012 року позивач з метою присвоєння кадастрового номера належній йому земельній ділянці замовив землевпорядній організації виготовлення технічної документації, під час виготовлення якої було встановлено, що частина належної йому земельної ділянки знаходиться у власності відповідача - ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії III-ЗК №010395 від 03 березня 1998 року на земельну ділянку в АДРЕСА_2 , площею 
0,19 га для ведення особистого господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку.
36. Вищезазначений державний акт ОСОБА_2 вважав недійсним, оскільки рішення сесії Солочинської селищної Ради народних депутатів № 45 від 22 січня 1997 року, на підставі якого ОСОБА_1 було видано державний акт, сесією не приймалося, оскільки згідно листа архівного відділу Тячівської РДА 
від 27 березня 2013 року № 29/83 протоколи засідання сесії або виконавчого комітету Солотвинської селищної ради від 22 січня 1997 року на державне зберігання до архівного відділу Тячівської РДА не надходили, а щодо його реєстрації у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 113а, то згідно листа № 29 управління Держземагенства 
у Тячівському районі від 12 березня 2013 року у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на території Солотвинської селищної ради запису про реєстрацію під № 113а державного акта серії III-ЗК №010395 
від 03 березня 1998 року за ОСОБА_1 немає.
37. Зауважував, що навіть при умові прийняття вказаного рішення 
і виготовлення зазначеного державного акта вважає, що не було додержано норм земельного законодавства, оскільки відсутня відповідна технічна документація на земельну ділянку, межі якої в натурі не встановлювалися 
і з суміжними землекористувачами, зокрема з ним, не погоджувалися, оскільки у ОСОБА_1 відсутній відповідний акт погодження меж земельної ділянки, частина якої йому була надана без її вилучення у ОСОБА_2 , внаслідок чого були порушені його права на користування належної йому земельної ділянки площею 0,239 га.
38. Також вказував, що у квітні 2014 року йому стало відомо, що рішенням 
14 сесії VI скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району 
від 26 лютого 2013 року № 396 надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 
в АДРЕСА_2 для ведення селянського господарства площею 0,1067 га, а рішенням 17 сесії VI скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 2124455900:02:003:0956) у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства 
у АДРЕСА_2 . 
39. Вказані рішення ОСОБА_2 вважає незаконними, оскільки останні були прийняті з порушенням вимог земельного законодавства, а саме без виготовлення технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір вказаної земельної ділянки, так як ОСОБА_4 було надано частину належної йому земельної ділянки, без її вилучення в установленому законом порядку, що призвело до накладення цієї земельної ділянки на його земельну ділянку, що вказує на порушення його земельних прав, а тому вважав наявними підстави для визнання недійсним та скасування виданого ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1067 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану у АДРЕСА_2 .
40. У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом 
у вищевказаній справі, у змісті якого просив визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року №126 про надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,475 га у АДРЕСА_1 та Добролюбова для будівництва будинку та ведення особистого підсобного господарства, і визнати недійсним та скасувати державний акт серії IV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року, виданий ОСОБА_2 , зареєстрований 
у Книзі реєстрації державних актів за № 42а, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку.
41. Вимоги зустрічного позову обґрунтовував тим, що спірне рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року № 126 було прийняте з порушенням пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, який набув чинності 12 червня 1997 року. 
42. Відтак, на переконання ОСОБА_1 , з 12 червня 1997 року питання про безоплатну передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок мало вирішуватися виключно на пленарних засіданнях, що, своєю чергою, свідчить про неправомочність рішення і наявність підстав для його скасування.
43. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області 
від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року № 126 в частині надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,475 га у смт. Солотвино для ведення особистого підсобного господарства згідно плану.
Визнано недійсним та скасовано державний акт серії IV-ЗК №039300 
від 11 березня 1999 року, виданий ОСОБА_2 , зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів за № 42а, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,475 га, наданої для будівництва будинку та ведення особистого підсобного господарства на АДРЕСА_3 .
У решті позову відмовлено.
44. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 
2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено частково.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 
2015 року скасовано.
Позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії III-ЗК №010395 від 03 березня 1998 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,19 га на АДРЕСА_2 .
Визнано недійсним та скасовано рішення 17 сесії VI скликання Солотвинської селищної ради від 08 серпня 2013 року № 503 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства» щодо відводу земельної ділянки та надання її 
у власність ОСОБА_4 у 
АДРЕСА_2 (кадастровий номер 2124455900:02:003:0956) для ведення селянського господарства площею 0,1067 га.
Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 12 вересня 2013 року ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , індексний номер 9313652, на нерухоме майно - земельну ділянку 
АДРЕСА_2 кадастровий номер 2124455900:02:003:0956 для ведення селянського господарства площею 
0,1067 га.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4 248,30 грн.
У решті вимог відмовлено.
45. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солотвинської селищної ради, виконавчого комітету Солотвинської селищної ради, 3-ї особи Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області про визнання недійсним та скасування рішення і державного акту на право власності на землю відмовлено.
46. У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами.
47. На обґрунтування заяви вказував, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року у справі № 307/94/19 було звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 358 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності. Закрито кримінальне провадження № 12018070160001377 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.
48. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2025 року ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України, залишено без змін.
49. Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді Солотвинського селищного голови лише з 07 квітня 2006 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, достовірно знаючи, що він 11 березня 1999 року не був головою Солотвинської селищної ради народних депутатів та не мав повноважень на підписання державних актів на право приватної власності на землю, власноручно підписав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №039300 
від 11 березня 1999 року, форма якого затверджена Постановою Верховної Ради України «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» (в редакції 1993 року), виданого на ім`я 
ОСОБА_2 , на земельну ділянку загальною площею 0,475 га, чим згідно 
статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1993 року) та 
статті 126 земельного кодексу України (в редакції до 2012 року) надав право останньому на володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.
50. Згідно висновків комплексної судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 01 листопада 2017 року №6089-6094 розроблена технічна документація на земельну ділянку, що розташована на території Солотвинської селищної ради на АДРЕСА_1 , загальною площею 0,475 га, яка не відповідає вимогам пункту 1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 
від 15 квітня 1993 року №28.
51. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 18 березня 
2016 року № 4/49, проведеної завідувачем сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, підпис на «Державному акті на право приватної власності на землю», серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року 
у графі «Голова Солотвинської селищної Ради народних депутатів» навпроти прізвища ОСОБА_7 виконаний особисто ОСОБА_7 .
52. Згідно висновку судово-технічної експертизи документів від 11 липня 2016 року № 4/145 відтиск печатки на «Державному акті на право приватної власності на землю» ІV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року відповідає експериментальному відбитку печатки виконавчого комітету Солотвинської селищної Ради, що свідчить про накладення печатки нового зразка на цей державний акт вже після 2002 року.
53. Згідно висновку судово-технічної експертизи документів від 09 серпня 2016 року № 4/199 друкований текст у «Державному акті на право приватної власності на землю», серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року, виконаний різними друкарськими машинками за моделлю (тип, марка). Також, спочатку був виконаний друкований текст, а потім нанесені відбитки круглих гербових печаток, що також свідчить про накладення печатки нового зразка на цей державний акт вже після 2002 року.
54. Таким чином, вважав, що рішення у кримінальній справі № 307/94/19 
є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Закарпатської області 
від 27 листопада 2015 року, яким було скасоване рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2015 року.
Позиція Верховного Суду
55. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
56. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права 
у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
57. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
58. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
59. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише 
в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
60. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
61. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
62. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
63. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
64. Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
65. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
66. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами 
є встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.
67. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).
68. При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
69. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17).
70. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
71. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, 
є нововиявленими обставинами.
72. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).
73. Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
74. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.
75. Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
76. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій (постанови Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 905/1502/15 та від 24 вересня 2020 року у справі № 922/1141/19).
77. У контексті встановлених у справі обставин та посилань касаційної скарги колегія суддів звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у змісті постанови від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, відповідно до яких нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов'язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення.
78. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися доказами, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі 
№ 154/3029/14-ц).
79. Відтак, звертаючись із заявою про перегляд судового рішення апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 фактично посилався на встановлений судовими рішеннями у іншій справі факт підробки державного акту, належного ОСОБА_2 , що мало б наслідком ухвалення іншого судового рішення у справі, яка є предметом касаційного перегляду.
80. Водночас, встановивши, що звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог посилався на порушення процедури прийняття рішення виконкомом Солотвинської селищної ради від 23 грудня 1997 року про надання ОСОБА_2 земельної ділянки, оскільки правом прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування була законодавчо наділена Солотвинська селищна рада Тячівського району, тобто встановивши, що саме із вищезазначених підстав ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним та скасувати державний акт серії IV-ЗК №039300 від 11 березня 1999 року, що виданий 
ОСОБА_2 , та зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів за №42а та посвідчує право власності на вказану земельну ділянку, а також врахувавши, що в обґрунтування вимог зустрічного позову не ставився факт фальшивості Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №039300 
від 11 березня 1999 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 , Закарпатський апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року та ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі 
№ 307/94/19 обставини щодо можливої підробки ОСОБА_7 . Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 
1999 року не є нововиявленими обставинами, визначеними змістом пункту 2 частини першої статті 423 ЦПК України, водночас є новими обставинами.
81. Більше того, колегія суддів зауважує, що фальшивість Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №039300 від 11 березня 
1999 року не була предметом оцінки апеляційним судом при вирішенні спору по суті, оскільки не ставилась заявником в обґрунтування своїх вимог або заперечень у справі, а відтак, обставини, встановлені в кримінальній справі №307/94/19, можуть слугувати підставою для нового позову в окремій справі, 
а не підставою для перегляду рішення за нововиявленою обставиною, про що обґрунтовано зауважено апеляційним судом у змісті оскаржуваної ухвали.
82. Підсумовуючи, доводи касаційної скарги відхиляються Верховним Судом, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права, спростовуються матеріалами справи й не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
83. Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки апеляційним судом не порушено норм процесуального права при вирішенні питання про перегляд судового рішення 
у зв`язку із нововиявленими обставинами.
84. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
85. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
86. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скріжалєвської Любові Петрівни, залишити без задоволення.
2. Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: Н. Ю. Сакара
О. М. Осіян
В. В. Шипович