П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 727/15511/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Бойко М.Є. 
Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
03 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 
за участю:
секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O., 
позивача: ОСОБА_1  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №1158 від 27.06.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у розмірі 17000,00 гривень.
В обґрунтування таких вимог позивач вказує, що оскаржувана ним постанова є протиправною з огляду на істотні порушення норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови уповноваженою особою було допущено грубі порушення вимог КУпАП та зазначено його недостовірні анкетні дані, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 проігноровано положення примітки до ст.210 КУпАП, відповідно до якої адміністративна відповідальність не застосовується у разі наявності можливості отримання персональних даних особи шляхом електронної інформаційної взаємодії з державними реєстрами. Зазначив також, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про неможливість отримання таких даних, враховуючи, що упродовж 2022–2023 років він проходив військову службу, неодноразово перебував на обліку та взаємодіяв із ІНФОРМАЦІЯ_4 , що свідчить про наявність у відповідача його актуальних персональних даних.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівців від 20 січня 2026 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважного представника в судове засідання не направив.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.06.2025 року стрільцем 1 відділення охорони взводу охорони ОСОБА_3 складено протокол №1158 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно з вказаного протоколу 18.06.2025 року, о 12:50 год., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено факт адміністративного правопорушення, а саме: громадянин ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним та перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , не з`явився для уточнення персональних даних до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку або до центру надання адміністративних послуг. або шляхом уточнення даних через додаток «Резерв+» у встановлений законодавством термін (із 18.05.2024 р. по 16.07.2024 р.). Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоти ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 11.04.2024 р., положення пункту 1 частини 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України N 3633-IX від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
У подальшому - 27.06.2025 року відносно позивача прийнято постанову № 1158 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним, не з`явився для уточнення облікових даних до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку або до центру надання адміністративних послуг, або шляхом уточнення даних через додаток «Резерв+» у встановлений законодавством термін (із 18.05.2024 р. по 16.07.2024 р.). Такими своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 11.04.2024 р., що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки із 17.03.2014 р. після оприлюднення Указу Президент України N 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діяв станом на момент складання протоколу. Відтак ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в особі керівників, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.210 КУпАП.
За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, як протокол про адміністративне правопорушення № 1158 від 18.06.2025 так і постанова у справі про адміністративне правопорушення № 1158 від 27.06.2025 винесені відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області 29.08.2007, а також витягом із картотеки обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31). 
Тобто, анкетні дані особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не співпадають із анкетними даними позивача.
Зазначені обставини залишилися по за увагою суду першої інстанції, що призвело до винесення помилкового рішення.
За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2026 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 1158 від 27.06.2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у розмірі 17 000,00 гривень.
Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1509 (одна тисяча п`ятсот дев`ять) грн. 85 коп. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.