ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/3352/23 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 , Комунального некомерційного підприємства Ужгородської міської багатопрофільної клінічної лікарня (вул. Минайська, буд. 7, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 40835473) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника – адвоката Білобороди Костянтина Івановича (далі – представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач 1), Комунального некомерційного підприємства Ужгородської міської багатопрофільної клінічної лікарня (далі – відповідач 2), в якому просить:
1) визнати протиправною та скасувати постанову Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня», оформлену довідкою військово-лікарської комісії № 40/4 від 27.07.2022 року;
2) зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» прийняти рішення про встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), отриманого позивачем внаслідок зазначеної в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 157/06 від 16.06.2022 року події, з формулюванням: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та зазначенням тяжкості поранення;
3) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу недоотриману ним додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за час його перебування на стаціонарному лікуванні з 2.07.2022 року по 27.07.2022 року у розмірі 51095 та за час перебування у відпустці для лікування згідно повторно прийнятої постанови військово-лікарської комісії Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва), отриманого позивачем внаслідок зазначеної в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 157/06 від 16.06.2022 року події.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 06.03.2022 року призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією. Під час проходження служби 15.05.2022 року отримав вибухо-мінну травму під час захисту Батьківщини та був направлений на лікування. При зазначенні в спірному свідоцтві «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» відповідачем не було врахованого того факту, що поранення та захворювання позивача отримані ним під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України. Внаслідок протиправної довідки ВЛК, в/ч НОМЕР_2 , у складі якого перебував позивач на час спірних правовідносин з 02.07.2022 року по 27.07.2022 року, не включив останнього до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, як це передбачено пунктом 1 Постанови. Вказані обставини сталі підставою для звернення до суду з даним позовом.
10 травня 2023 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було залишено дану позовну заяву без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків позову. Недоліки усунуто в строк та спосіб встановлений судом.
19 травня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.
23 червня 2023 року до суду надійшов відзив від відповідача 2, Комунального некомерційного підприємства Ужгородської міської багатопрофільної клінічної лікарня, у якому не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.
13 липня 2023 року відповідачем 1, Військовою частиною НОМЕР_2 , подано до суду відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечив проти заявлених позовних вимог, вказуючи, що вони є безпідставними, необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначає, що виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 здійснюється за наявності встановленого факту тяжкого поранення, підтвердженого висновком військово-лікарської комісії. У випадку позивача, як вказує військова частина, рішенням ВЛК КНП «УМБКЛ» №40/4 від 27.07.2022 не визначено ступінь тяжкості поранення та не встановлено причинного зв`язку травми із захистом Батьківщини. Також наголошується, що під час прибуття до військової частини 01.08.2022 позивач не подав належних медичних документів чи рапортів щодо виплати відповідної винагороди, а тому підстав для включення його до наказів про нарахування додаткових виплат у частини не було.
Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач – ОСОБА_1 06.03.2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . 15.05.2022 під час виконання обов`язків із захисту Батьківщини він отримав вибухо-мінну травму та був направлений на лікування. На підтвердження обставин поранення військовою частиною було видано довідку №157/06 від 16.06.2022, яка надалі була надана для розгляду військово-лікарській комісії. Проте за результатами медичного огляду комісія у довідці №40/4 від 27.07.2022 зазначила формулювання «захворювання пов`язані з проходженням військової служби», що, на думку позивача, суперечить вимогам пунктів 21.5 та 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу, які передбачають необхідність встановлення причинного зв`язку поранення саме із захистом Батьківщини.
У зв`язку з таким формулюванням у довідці ВЛК позивач не був включений до наказу про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000,00 грн. за період з 02.07.2022 по 27.07.2022, унаслідок чого отримав лише 23831,00 грн., замість належних 80645,00 грн.. Позивач вважає, що через неправомірні дії відповідача він недоотримав 51095,00 грн., грошової винагороди, а також був позбавлений можливості реалізувати право на відповідні виплати під час перебування у відпустці за станом здоров`я, оскільки у довідці ВЛК не було визначено ступінь тяжкості отриманого поранення.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано приписами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
Частинами 1-3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
У відповідності до частини 5 статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону №2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Приписами підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану звільняються з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII) визначає правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Абзацом 3 ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII передбачено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза- це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 1.3. розділу І Положення №402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є: добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України; аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я; контроль за організацією і станом лікувально-оздоровчої роботи серед призовників, аналіз результатів і розроблення пропозицій із удосконалення цієї роботи; контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах та медичних підрозділах військових частин, що стосується військово-лікарської експертизи; надання методичної та практичної допомоги з питань військово-лікарської експертизи військово-лікарським комісіям, лікувальним закладам Міністерства оборони України; визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть; розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Міністерства оборони України вимог щодо стану здоров`я призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, резервістів для найдоцільнішого використання їх на військовій службі; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням; проведення наукової роботи з питань військово-лікарської експертизи; підготовка кадрів для військово-лікарських комісій.
Згідно п. 2.1 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі- ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Згідно із підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Як передбачено підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5. пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
У разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови.
Відповідно до п. п. 2.6.1 п. 2.6 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.
Перелік військових лікувальних закладів, військових частин, лікувально-профілактичних закладів, в яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджує голова ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів (підпункт 2.6.6. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до підпунктів 2.6.7.-2.6.10. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402 на підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи.
Головою позаштатної постійно діючої ВЛК призначається лікар, найбільш підготовлений з питань військово-лікарської експертизи, який має досвід роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах та пройшов підготовку (удосконалення) з військово-лікарської експертизи.
До складу ВЛК, створеної у цивільному лікувально-профілактичному закладі, за рішенням начальника ВМКЦ регіону може бути введений військовий лікар - представник найближчого військового лікувального закладу, медичної служби військової частини.
Для огляду кандидатів, відібраних для оволодіння водолазними спеціальностями, і курсантів навчального центру (військової частини) створюється позаштатна постійно діюча ВЛК у складі: голови - лікаря-фізіолога, заступника голови - водолазного спеціаліста, членів - лікарів-спеціалістів, вказаних у підпункті 2.6.2 пункту 2.6 розділу I Положення, і секретаря.
Позаштатні ВЛК здійснюють службове листування через діловодство військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладів, військових частин, при яких ці комісії утворені.
Забезпечення позаштатних ВЛК медичною технікою та майном, медичними приладами, інструментами, медикаментами, господарським інвентарем, меблями, речовим майном і канцелярським приладдям, виділення їм приміщення і забезпечення комунальними послугами покладається на військові лікувальні, цивільні лікувально-профілактичні заклади, військові частини, при яких ці комісії утворені.
Відповідно до підпункту 2.6.11. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402 документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені.
Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу II Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: щодо військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно п. 1.2 глави 1 розділу II Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до п. 6.4, 6.9, 6.10, 6.17 глави 6 розділу II Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти «а», «б» статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.
При медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.
Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі.
Згідно п. 20.1, 20.2, 20.3, 20.4 глави 20 розділу II Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
При медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту:
а) «Придатний»:
до військової служби;
б) «Непридатний»:
до військової служби з виключенням з військового обліку;
до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: «Обмежено придатний до військової служби»);
в) «Потребує»: стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у __________ (вказати лікувальний заклад);
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов:
«непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»;
«обмежено придатний до військової служби».
а статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов:
«обмежено придатний до військової служби»;
«придатний до військової служби».
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами медичного огляду солдата ОСОБА_1 винесено постанову, оформлену довідкою ВЛК №40/4 від 27.07.2022 року, в якій вказано:
Проведено медичний огляд ВЛК (КНП «УМБКЛ») « 27» 07.2022 року.
Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва:
Стан після МВТ (15.05.22р). Акубаротравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалгічним та вестибуло-кохлеарним синдромами. Двобічна змішана приглуховатість, справа Пст, зліва Іст. Органічний емоційно-лабільний розлад. Порушення сна.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (довідка про обставини травми №157/06 від 16.06.22р).
На підставі статті 75в графи II Розкладу хвороб, графи_ ТДВ_ обмежено придатний до військової служби.
Як вбачається з довідки ВЛК №40/4 від 27.07.2022 року, КНП «УМБКЛ» при проведенні медичного огляду солдата ОСОБА_1 прийняла постанову про непридатність його до військової служби на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, тобто в індивідуальному порядку.
З огляду на викладене, з урахуванням відзиву відповідача 2, у якому він не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вважає, що за таких обставин постанова Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня», оформлена довідкою військово-лікарської комісії № 40/4 від 27.07.2022 року підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Таким чином, вимога щодо зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» прийняти рішення про встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), отриманого позивачем внаслідок зазначеної в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 157/06 від 16.06.2022 року події, з формулюванням: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та зазначенням тяжкості поранення, є похідною вимогою, тому підлягає задоволенню

Щодо вимоги позивача нарахувати та виплатити йому недоотриману ним додаткову винагороду у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за час його перебування на стаціонарному лікуванні з 02.07.2022 року по 27.07.2022 року, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-XII, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За приписами п. 1-2 цієї Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у пунктах 1 та 1-1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини поранення, що дістав військовослужбовець під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Тобто, у разі перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень до закінчення перебування на стаціонарному лікуванні.
З врахуванням наведеного, оскільки отримана 15.05.2022 позивачем травма, пов`язана із захистом Батьківщини, з приводу якої позивач перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у період з 02.07.2022 року по 27.02.2022 року, що підтверджується належними доказами, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на такому стаціонарному лікуванні.
Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норми, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.
Таким чином суд вважає за необхідне, застосовуючи частину другу статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та задоволити позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасувати постанову Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня», оформлену довідкою військово-лікарської комісії № 40/4 від 27.07.2022 року та зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» прийняти рішення про встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), отриманого позивачем внаслідок зазначеної в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 157/06 від 16.06.2022 року події, з формулюванням: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та зазначенням тяжкості поранення, а також щляхом визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 02.07.2022 року по 27.07.2022 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період 02.07.2022 року по 27.07.2022 року, внаслідок зазначеної в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 157/06 від 16.06.2022 року події.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами у справі є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача – суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 139, 241-246, 249 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 , Комунального некомерційного підприємства Ужгородської міської багатопрофільної клінічної лікарня (вул. Минайська, буд. 7, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 40835473) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня», оформлену довідкою військово-лікарської комісії № 40/4 від 27.07.2022 року.
3. Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» прийняти рішення про встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), отриманого позивачем внаслідок зазначеної в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 157/06 від 16.06.2022 року події, з формулюванням: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та зазначенням тяжкості поранення.
4. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 02.07.2022 року по 27.07.2022 року.
5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період 02.07.2022 року по 27.07.2022 року, внаслідок зазначеної в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 157/06 від 16.06.2022 року події.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Д.В. Іванчулинець