КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/2262/23
провадження № 22-ц/824/1553/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року в складі судді Маркєлової В. М.,
встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України»), третя особа - Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - Первинна профспілкова організація), про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 16 липня 2020 року перебував у трудових відносинах з ДП «Адміністрація морських портів України», а з 19 березня 2021 року працює на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу досліджень та аналізу служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України».
Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані із введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), погодженого з Первинною профспілковою організацією, встановлено початок простою в апараті управління підприємства з 08 год. 30 хв. 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Незважаючи на зазначене, на підставі пункту 1 наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 30 серпня 2022 року № 238-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » припинено з 30 серпня 2022 року простій.
Згідно з пунктом 2 цього наказу з 30 серпня 2022 року призупинено дію трудового договору, укладеного між позивачем та відповідачем, до відновлення можливості виконувати ОСОБА_1 роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 09 вересня 2022 року № 65/10 введено в дію організаційну структуру апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України», а відповідно до наказу від 09 вересня 2022 року № 66/10 запроваджено зміни в організації виробництва і праці в апараті управління відповідача шляхом скорочення штату і чисельності працівників.
Відповідно до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 09 січня 2023 року № 18-к «Про звільнення» позивача, аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу досліджень та аналізу служби аналізу та управління ризиками, 10 січня 2023 року звільнено у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.
Вважає звільнення незаконним, оскільки в. о. голови ДП «Адміністрація морських портів України» Востріков О. в порушення вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не надав жодній з первинних профспілкових організацій інформацію щодо причин наступних звільнень, щодо проведення консультацій про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
В наказі ДП «Адміністрація морських портів України» від 09 вересня 2022 року № 65/10 «Про проведення в дію організаційної структури ДП «Адміністрація морських портів України», наказі від 09 вересня 2022 року № 66/10 «Про запровадження змін в організації виробництва і праці» та наказі від 24 жовтня 2022 року № 374-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» жодним чином не розкрито зміст змін в організації виробництва та праці, які відбулися в службі аналізу та управління ризиками апарату управління, що мали призвести до скорочення штату та чисельності працівників. На момент видачі наказу будь-яка реорганізація підприємства чи зміна його власника або інші підстави для прийняття рішення про скорочення штату або чисельності працівників підприємства були відсутні.
Відповідачем не дотримано процедури персонального попередження про наступне вивільнення не пізніше, ніж за два місяці, порушено норми статті 49-2 КЗпП України та частини третьої статті 49-2 КЗпП України, оскільки лише після звільнення позивачу стало відомо про те, що в. о. Голови Востріковим О. виданий наказ ДП «Адміністрація морських портів України» від 24 жовтня 2022 року № 374-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» і посада, яку обіймав позивач, підлягає скороченню.
Всі листи, що надсилались позивачу (наказ про звільнення, перелік вакантних посад в ДП «Адміністрація морських портів України») надсилались позивачу за місцем попередньої реєстрації та отримані ним вже після звільнення.
Неможливо розірвати трудовий договір під час припинення його дії.
Законодавцем одночасно із введенням такого нового поняття як призупинення дії трудового договору, покладено і нові зобов`язання на роботодавця, які полягають у відновленні дії трудового договору після відновлення можливості виконувати працівником роботу, але не пізніше для після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Оскільки позивач є членом виборчого органу (профспілки) відповідач мав отримати згоду Первинної профспілкової організації на звільнення позивача, проте, звільнення відбулось в порушення статті 252 КЗпП та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» без отримання згоди Первинної профспілкової організації.
Відповідач неправильно розрахував вихідну допомогу при звільненні.
З огляду на викладене, позивач просив поновити ОСОБА_1 на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу досліджень та аналізу служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» з дати звільнення, а саме з 10 січня 2023 року та стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року відмовлено у задоволенні вказаного позову.
14.07.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, позивача жодним чином не попереджено про скорочення штату та вивільнення працівників ДП «Адміністрація морських портів України», не ознайомлено із наказом №374-к «Про скорочення штату і чисельності працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України», що підтверджується відсутністю його підпису, чим відповідачем порушено положення статі 49-2 КЗпП України та пункту 2 наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 24 жовтня 2022 року
Відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.
Відтак, діюче законодавство України не забороняло роботодавцю поряд з традиційним поштовим зв`язком використовувати для персонального повідомлення працівника про заплановане вивільнення засоби електронної комунікації.
Проте, такий альтернативний спосіб обміну кадровими документами, як застосунок WhatsApp, не погоджений між позивачем та ДП «Адміністрація морських портів України» та не оформлений належний чином, зокрема позивачем не подавалась заява про направлення кадрових документів на застосунок WhatsApp, так і з боку ДП «Адміністрація морських портів України» не направлено жодної пропозиції про можливість направлення кадрових документів через засоби телефонного зв`язку.
Процедура обміну документами має бути чітко врегульована відповідними актами підприємства, установи, організації.
В статуті ДП «Адміністрація морських портів України» не міститься будь-яких положень про повідомлення працівників підприємства про скорочення та звільнення з їх посад шляхом електронного зв`язку чи будь-якими месенджерами, в тому числі, такими як застосунок WhatsApp. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що ДП «Адміністрація морських портів України» може використовувати такий спосіб повідомлення працівників.
ОСОБА_1 не надавав жодної згоди роботодавцеві на обмін офіційними документами, а тим більше такими документами, які б стосувалися звільнення (накази, повідомлення тощо) через будь-які засоби телекомунікаційного зв`язку, а надані докази електронного листування, скріншоти, копії документів, є не належними доказами.
Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, якщо з моменту повідомлення працівника про скорочення та до моменту фактичного звільнення працівника на підприємстві з`явилися будь-які нові вакансії, на роботодавця покладено обов`язок повідомити про це працівника, який підлягає скороченню, а не повідомляти лише про ті вакансії які є станом на понеділок кожного тижня.
ДП «Адміністрація морських портів України» пропонувалась робота на момент попередження та звільнення, а також станом на кожний понеділок, але ніяких доказів, що перелік посад був повний та не вибірковий, і що позивачу були запропоновані усі посади на підприємстві, а не лише ті, які залишились на понеділок кожного тижня, відповідачем не надано. Вакантна посада також могла бути відкритою і в інший день тижня та повинна була бути запропонована позивачу.
Вказує, що роздруківки (скріншоти з екрану телефону), надані відповідачем до суду не можуть вважатися належним доказом, оскільки не можливо ідентифікувати чи справді під вказаним отримувачем повідомлення « ОСОБА_2 » є саме позивач, оскільки під будь-який номер телефону можна записати будь-яку назву отримувача.
Посилається на помилковість висновків суду першої інстанції в частині відсутності у позивача переважного права залишення на роботі, оскільки відповідачем не визначено працівників (комісію), які визначатимуть переважне право, не надано порівняльної таблиці з аналізом продуктивності праці та кваліфікації за професійними критеріями.
Також зазначив, що ДП «Адміністрація морських портів України» було пропущено строк на подачу відзиву на позовну заява, а тому такий мав бути залишений без розгляду.
27.09.2023 ДП «Адміністрація морських портів України» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року без змін.
Посилається на те, що відповідно до пункту 42 Статуту ДП «Адміністрація морських портів України» Голова підприємства у межах своєї компетенції видає накази, розпорядження, інструкції та інші акти (рішення, доручення тощо) і дає вказівки, обов`язкові до виконання для всіх працівників, у тому числі структурних та відокремлених підрозділів Підприємства.
Відтак, ДП «Адміністрація морських портів України» виключно на законних підставах, у межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством України, самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом.
Зазначає, що проведення роботодавцем заходів щодо зміни організації виробництва і праці - законне повноваження роботодавця.
В попередженні про наступне вивільнення від 24 жовтня 2022 року позивач повідомлений про скорочення його посади з 11 січня 2023 року та йому запропоновано переведення на одну із вакантних посад ДП «АМПУ» згідно переліку.
Листом ДП «Адміністрація морських портів України» № 2528/10-01-16/Вих від 28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 надіслано наказ ДП «Адміністрація морських портів України» від 09 вересня 2022 року № 66/10 «Про запровадження змін в організації виробництва і праці», наказ ДП «Адміністрація морських портів України» від 24 жовтня 2022 року № 374-к «Про скорочення штату і чисельності працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України», попередження про наступне вивільнення від 24 жовтня 2022 року та перелік вакантних посад та пропозиції іншої роботи в ДП «Адміністрація морських портів України» станом на 24 жовтня 2022 року. 
Зазначені накази ДП «Адміністрація морських портів України», попередження про наступне звільнення та перелік вакантних посад надіслані позивачу також в месенджері WhatsApp та поштовим зв`язком на адресу: АДРЕСА_1 та зазначено номер телефону позивача: НОМЕР_1 .
ДП «Адміністрація морських портів України» виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України, оскільки позивачу засобами поштового зв`язку надсилались перелік вакантних посад на адресу позивача, зазначену самим позивачем у особовому листі по обліку кадрів працівника від 14 липня 2020 року. При цьому, за весь час трудової діяльності позивача на адресу ДП «Адміністрація морських портів України» від позивача не надходили заяви щодо зміни даних позивача.
Враховуючи, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці фактично з 01.03.2022, роботодавець, маючи дані щодо номеру мобільного телефону, з метою належного виконання обов`язку щодо ознайомлення працівника з попередженням про наступне вивільнення та з вакантними посадами на підприємстві, та діючи добросовісно, використовував номер телефону позивача для його ознайомлення з вказаними документами.
Вказує, що чинне законодавство України передбачає необхідність персонального повідомлення, але не визначає форму та зміст персонального повідомлення, а також алгоритм доведення його змісту до працівника. Законодавство України не забороняє роботодавцю поряд з традиційним поштовим зв`язком використовувати для персонального повідомлення працівника про заплановане вивільнення засоби електронної комунікації.
Зі штатного розпису по службі аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» вбачається, що станом на 24.102022 відділ досліджень та аналізу складався із начальника відділу - 1 штатна одиниця та аналітика консолідованої інформації 1 категорії - 1 штатна одиниця, яку займав позивач.
В даному випадку, не підлягає застосуванню частини 1 статті 42 КЗпП України в частині переважного права залишення на роботі, оскільки згідно наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 24 жовтня 2022 року №374-к «Про скорочення штату і чисельності працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» скороченню підлягала посада аналітика консолідованої інформації 1 категорії, яка була єдиною.
Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу дослідження та аналізу служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» з дати звільнення, а саме з 10 січня 2023 року. 
Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 336 430,35 грн, що визначено без вирахування податків та обов`язкових платежів.
Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь Держави судові витрати, пов`язані за сплатою судового збору в суді першої інстанції, 4 437,90 грн.
Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь Держави судові витрати, пов`язані за сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 6 656,85 грн.
Постановою Верховного Суду від 28 травня 2025 року постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України», третя особа - Первинна профспілкова організація працівників ДП «Адміністрація морських портів України», про поновлення на роботі залишено без змін.
Постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України», третя особа - Первинна профспілкова організація працівників ДП «Адміністрація морських портів України», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення судового збору скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
30.09.2025 представник ДП «Адміністрація морських портів України» - Перейма Д. О. подав додаткові письмові пояснення у справі щодо розрахунку середнього заробітку, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 28.05.2025 у справі №753/2262/23. 
Зазначив, що у період з 01.03.2022 по 30.08.2022 позивач знаходився в простої, а з 30.08.2022 по 10.01.2023 було призупинено дію трудового договору. 
З урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100), розрахунок середнього заробітку слід проводити з установленої в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу позивача (абз. 3 п.4 Порядку 100).
Суду надано довідку від 07 грудня 2023 року, у якій і відображено вірний розрахунок середньої заробітної плати позивача, виходячи із установленого посадового (місячного) окладу позивача, а не як помилково зазначено у постанові Верховного Суду від 28 травня 2022 року «отриманого позивачем заробітку за останні два місяця у період, коли дія трудового договору була призупинена».
Представник позивача - адвокат Глухенький С.О. 28.10.2025 подав розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а 21.01.2026 - додаткові письмові пояснення. Зазначив, що останнім календарним місяцем роботи , які передували простою та призупиненню є січень 2022 року та лютий 2022 року. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України від 10.02.2023, позивачу за січень 2022 року було нараховано 47 827, 20 грн, за лютий 2022 року - 56 283, 90 грн, отже, середньоденний заробіток складає 2 669,51 грн. Розмір виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 739 454,27 грн ( 2 669,51 грн х 277 днів).
03.03.2026 представник ДП «Адміністрація морських портів України» - Ігнатенко Т. Б. подала додаткові письмові пояснення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Глухенький С. О. апеляційну скаргу в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підтримали та просили її задовольнити. 
Представник ДП «Адміністрація морських портів України» - Ігнатенко Т. Б. просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити та врахувати подані відповідачем додаткові письмові пояснення. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку. 
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.
Враховуючи, що незаконні дії відповідача позбавили ОСОБА_1 можливості працювати та призвели до порушення його конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю, на відповідача покладається обов`язок відшкодувати позивачу середній заробіток за час його перебування у вимушеному прогулі. 
При визначенні розміру середнього заробітку суд виходить з таких підстав. 
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)).
Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього-п`ятого пункту 4 цього Порядку, а саме з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
З наведеного можна зробити висновок про те, що якщо працівник протягом останніх чотирьох календарних місяців, що передують місяцю, у якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, не відпрацював жодного робочого дня, у нього відсутній розрахунковий період, тому середня заробітна плата в такому випадку обчислюється виходячи з посадового окладу.
Водночас, якщо в розрахунковому періоді є хоча б один повний відпрацьований день, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за такий робочий день.
Як зазначено в пункті 2 розділу ІІ Порядку № 100, час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.
Також при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (абзац другий пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100).
Отже, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці час простою не враховується, навіть у разі збереження під час простою за працівником середнього заробітку.
Установлено, що відповідно до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами) ОСОБА_1 перебував у простої; відповідно до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» № 238-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » з 30 серпня 2022 року припинено простій та призупинено дію трудового договору, укладеного між позивачем та ДП «Адміністрація морських портів України»; наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 09 вересня 2022 року № 66/10 запроваджено зміни в організації виробництва і праці в апараті управління ДП «Адміністрація морських портів України» шляхом скорочення штату і чисельності працівників; наказом ДП «Адміністрація морських портів України» від 09 січня 2023 року № 18-к позивача 10 січня 2023 року звільнено з посади аналітика консолідованої інформації 1 категорії відділу досліджень та аналізу служби аналізу та управління ризиками у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників - за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Тобто позивач перед звільненням перебував у простої, в подальшому дію трудового договору було призупинено, та в період призупинення дії трудового договору позивача було звільнено за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Оскільки час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану (період призупинення дії трудового договору з позивачем), а також час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково (період перебування позивача у простої), виключається з розрахункового періоду, підстави для взяття до уваги надану ДП «Адміністрація морських портів України» довідку № 10-04-01.01-26/115 від 07 грудня 2023 року відсутні, оскільки в ній містилася інформація щодо отримання позивачем заробітку за останні два місця у період, коли дія трудового договору була призупинена.
Розмір нарахованої заробітної плати, кількість відпрацьованих днів позивача за останні два місця роботи до встановлення йому простою було встановлено постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року у справі №753/12518/22, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року. 
Вказаним судовим рішенням встановлено, що позивач перебував у тривалому простої (більше чотирьох місяців), у нього відсутній розрахунковий період, тому, визначаючи розмір середньої заробітної плати, суд апеляційної інстанції виходив з встановленого йому посадового окладу в сумі 26 720,00 грн та середньоденної заробітної плати 1242 грн 79 коп. 
Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується з 11 січня 2023 року (день звільнення позивача з роботи) по 01 лютого 2024 року (день поновлення позивача на роботі), кількість робочих днів за вказаних період складає 277 робочих днів. 
Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 344 252 грн 83 коп. (1242,79 грн. х 277 днів (кількість робочих днів за час затримки).
Таким чином на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 344 252 грн 83 коп. 
Вказана сума зазначена без утримання із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. 
Щодо судового збору. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом та поданням апеляційної скарги позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 11 290 грн 33 коп. ( 4 516, 13 грн ( 3 442,53 грн +1073,60 грн) за подання позовної заяви + 6 774,20 грн за подання апеляційної скарги (4 516,13 х150%). 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників ДП «Адміністрація морських портів України», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ЄДРПОУ 38727770, проспект Перемоги, будинок 14, м. Київ, 01135) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 січня 2023 року по 01 лютого 2024 року в розмірі 344 252, 83 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.
Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ЄДРПОУ 38727770, проспект Перемоги, будинок 14, м. Київ, 01135) в дохід держави судовий збір в сумі 11 290 грн 33 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17.04.2026.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук