С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1148/26
В справі 760/9347/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
31 березня 2026 року в місті Києві
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина
У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.04.2025 було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Обгрунтовуючи позов, Позивач зазначає, що 17.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит», Кредитор) та Відповідачем було укладено кредитний договір № 22924-06/2023, згідно з яким Відповідач отримав кредит у розмірі 3.500 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, строком до 10.06.2024, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку Відповідача.
Також Позивач зазначає, що 07.07.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 09961-07/2023, згідно з яким Відповідач отримав кредит у розмірі 7.000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, строком до 30.06.2024, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку Відповідача.
На підставі Договору факторингу № 16112023 від 16.11.2023 право грошової вимоги за кредитним договором № 22924-06/2023 відступлено ТОВ «Аванс Кредит» на користь Позивача. На підставі Договору факторингу № 12122023 від 12.12.2023 право грошової вимоги за кредитним договором № 09961-07/2023 відступлено ТОВ «Аванс Кредит» на користь Позивача.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 47.588,45 грн, з яких: за кредитним договором № 22924-06/2023 - 12.763,45 грн (3.500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9.263,45 грн - заборгованість за відсотками); за кредитним договором № 09961-07/2023 - 34.825 грн (7.000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27.825 грн - заборгованість за відсотками), а також стягнути судовий збір у розмірі 2.422,40 грн.

06.05.2025 Відповідач через свого представника - Кірюшина А.А. - подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на недоведеність факту укладення кредитних договорів в електронній формі, неналежність та недопустимість доказів, відсутність первинних документів, що підтверджують факт перерахування кредитних коштів, а також на ненадання належних доказів відступлення права вимоги за кредитними договорами.
02.10.2025 Позивач подав додаткові пояснення, в яких заперечив проти доводів Відповідача, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання 31.03.2026 представники сторін не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у відсутність свого представника.
Суд, з урахуванням наявності заяви Позивача про розгляд справи у його відсутність, визнав за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у відсутність сторін.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно до статті 5 зазначеного Закону електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статей 6, 7 цього Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до частини першої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.
Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
При вирішенні даної справи суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23, де Верховний Суд сформулював правову позицію щодо порядку доказування укладення електронного кредитного договору та перевірки достовірності, цілісності і незмінюваності електронних документів.
Зокрема, Верховний Суд зазначив, що питання достовірності, цілісності і незмінюваності змісту електронного кредитного договору є ключовим у справах цієї категорії, оскільки від нього залежить те, чи може цей договір уважатися укладеним у письмовій формі або щонайменше чи можуть окремі його положення вважатися такими, що оформлені саме письмово.
Верховний Суд зазначив, що якщо електронний документ підписаний не за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) чи удосконаленого електронного підпису (УЕП), а за допомогою будь-якого іншого електронного підпису, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться, та з`ясувати: (а) чи направлявся примірник електронного кредитного договору відповідачу на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційно-комунікаційній системі; (б) якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); (в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору після його укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди.
Також Верховний Суд вказав, що якщо сторона, яка посилається як на підставу своїх вимог або заперечень на певний електронний договір або окремі його положення, не може довести цілісність і незмінюваність цих положень після укладення відповідного договору, в той час, як інша сторона заперечує факт цілісності і незмінюваності, то відповідні положення договору не можуть бути застосовані. Подібні висновки містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Аналізуючи наявні у справі докази з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду, суд зазначає наступне.
На підтвердження факту укладення кредитних договорів Позивачем подано до суду паперові копії (роздруківки): кредитних договорів №22924-06/2023 від 17.06.2023 та №09961-07/2023 від 07.07.2023 з додатками до них, паспортів споживчого кредиту, заявок-анкет клієнта на отримання фінансового кредиту, деталізованих розрахунків заборгованості, виписок з особових рахунків.
На підтвердження переходу права вимоги Позивачем подано копії договорів факторингу № 16112023 від 16.11.2023 та № 12122023 від 12.12.2023, актів приймання-передачі реєстрів боржників, платіжних інструкцій, витягів з реєстрів боржників.
Відповідач у відзиві послідовно заперечував факт укладення кредитних договорів та факт перерахування йому кредитних коштів, категорично заперечуючи, що він реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створював особистий кабінет, отримував пропозиції (оферти) та одноразові ідентифікатори, вводив одноразові ідентифікатори для підписання кредитних договорів, а також отримував будь-які кредитні кошти. Відповідач ставив під сумнів надані Позивачем паперові копії електронних документів.
Суд зазначає, що усі зазначені вище документи подані Позивачем виключно у формі паперових копій (роздруківок), які відповідно до частини третьої статті 100 ЦПК України не вважаються письмовими доказами, а є лише однією з форм подання електронного доказу.
Позивачем не подано оригіналів електронних документів. Позивач не забезпечив можливість перевірки цілісності та незмінюваності електронних документів, на які він посилається. Зокрема, Позивачем не надано суду доступу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора для перевірки: факту направлення примірників електронних кредитних договорів Відповідачу; вигляду, в якому вони відправлялися; наявності чи відсутності технічної можливості внесення змін до примірників електронних договорів в односторонньому порядку.
Позивач стверджує, що кредитні договори укладені шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Кредитні договори та додатки до них дійсно містять комбінації цифр та літер, зазначені як одноразові ідентифікатори, якими нібито підписано відповідні документи з боку Відповідача. Разом з тим, саме по собі зазначення одноразового ідентифікатора у тексті електронного документа, створеного в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, не є достатнім доказом того, що саме Відповідач отримав цей ідентифікатор та використав його для підписання договору. Позивачем не надано жодних незалежних доказів відправлення одноразових ідентифікаторів на номер телефону Відповідача (логів відправлення СМС-повідомлень, даних оператора зв`язку, скріншотів інформаційно-телекомунікаційної системи з фіксацією часу відправлення та отримання тощо), а також доказів введення Відповідачем цих ідентифікаторів у відповідне поле на сайті кредитодавця з прив`язкою до конкретного часу, IP-адреси чи пристрою. З урахуванням правової позиції Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23, факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними за його допомогою даними може підтверджуватися тим, що особа певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі, отримала ідентифікатор за залишеними контактними даними та ввела його у спеціально відведене поле, і ці дії були пов`язані саме з наміром укласти певний договір. Проте Позивач не надав суду доказів жодного з цих елементів.
Позивач у додаткових поясненнях зазначає, що підпис Відповідача з унікальним кодом-ідентифікатором знаходиться у кінці кожного необхідного документу у графі «Реквізити та підписи сторін» або «Підпис споживача», проте відповідні документи подані лише у формі паперових копій, зміст яких цілком залежить від волі зацікавленої особи - первісного кредитодавця, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.
Що стосується доказів перерахування кредитних коштів, суд зазначає, що Позивачем не надано первинних бухгалтерських та платіжних документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів, банківських виписок), які б підтверджували факт перерахування коштів у розмірі 3.500 грн та 7.000 грн на банківський рахунок саме Відповідача. Подані виписки з особових рахунків за кредитними договорами та розрахунки заборгованості є документами, складеними самим Кредитором та Позивачем, тобто зацікавленими особами у справі, і за відсутності первинних платіжних документів не можуть бути достатніми доказами фактичного перерахування кредитних коштів.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт укладення кредитних договорів № 22924-06/2023 від 17.06.2023 та № 09961-07/2023 від 07.07.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та Відповідачем в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства, а також не доведено факт перерахування Відповідачу кредитних коштів у розмірі 3.500 грн та 7.000 грн. Подані Позивачем паперові копії (роздруківки) електронних документів, зміст яких ставиться під сумнів Відповідачем, за відсутності оригіналів електронних доказів та за відсутності можливості перевірки їх цілісності та незмінюваності, не можуть бути взяті судом до уваги відповідно до частини п`ятої статті 100 ЦПК України.
Оскільки Позивачем не доведено основних підстав позовних вимог - факту укладення кредитних договорів, перерахування кредитних коштів та переходу права вимоги, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судовий збір покладається на Позивача.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 207, 526, 610, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 100, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд вирішив:
1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
3. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, 79018; код ЄДРПОУ: 35234236.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: