ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/18721/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комунального некомерційного підприємства "Романівська лікарня" Романівської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності, незаконним направлення, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , комунального некомерційного підприємства "Романівська лікарня" Романівської селищної ради щодо невнесення відомостей про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , який відповідно до прийнятого рішення ВЛК за № 8/1561 від 22.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким визнаний непридатним з виключенням з військового обліку на підставі ст. 31-а графи II Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОУ від 14.08.2008 № 402, щодо направлення від 22.05.2025 № 3558042 ОСОБА_1 на повторне ВЛК, щодо прийняття повторного рішення ВЛК від 27.05.2025 за № 223 про придатність ОСОБА_1 за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів;
- визнати незаконним направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 8 відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 22.05.2025 № 3558042 ОСОБА_1 на повторну військово-лікарську комісію для визначення придатності до військової служби;
- скасувати рішення військово-лікарської комісії комунального некомерційного підприємства "Романівська лікарня" Романівської селищної ради від 27.05.2025 за № 223, яким визнано ОСОБА_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі ст.ст. 30-б, 31-б Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОУ від 14.08.2008 № 402;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з військового обліку ОСОБА_1 з внесенням запису про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 14.06.2000 виключений з військового обліку згідно з тимчасовим посвідченням від 14.06.2000 № НОМЕР_1 на підставі п. 5 ч. б ст. 37 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII. 22.04.2024 рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 8/1561 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 31-а графи II Розкладу хвороб Положення № 402. ІНФОРМАЦІЯ_5 не вніс відповідні відомості до реєстру "Оберіг" та не виключив позивача з військового обліку. 22.05.2025 позивачу вручено направлення від ІНФОРМАЦІЯ_6 № 3558042 на повторне проходження ВЛК. 27.05.2025 ВЛК КНП "Романівська лікарня" Романівської селищної ради прийняла рішення за № 223 про визнання ОСОБА_1 придатним до служби у визначених частинах та підрозділах. Позивач вважає, що він не є військовозобов`язаним, а тому не підлягає проходженню ВЛК, а повторне направлення та рішення є незаконними.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Попової Оксани Гнатівни від 26.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Розпорядженням Житомирського окружного адміністративного суду № 23 від 12.01.2026 було призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки відповідно до наказу № 01-03-ос від 05.01.2026 суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату Житомирського окружного адміністративного суду у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду.
12.01.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративна справа передана на розгляд судді Леміщаку Д.М.
Ухвалою від 13.01.2026 справу прийнято до провадження суддею Леміщаком Д.М.
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 01.09.2025, комунальне некомерційне підприємство "Романівська лікарня" Романівської селищної ради зазначило, що ВЛК на його базі лише проводить медичний огляд та видає висновок про придатність, а ведення військового обліку та виключення з нього належить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішення ВЛК від 22.04.2024 про непридатність з виключенням з обліку було передано до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Повторний огляд 27.05.2025 проведено на підставі направлення ІНФОРМАЦІЯ_4 , а висновок про придатність ґрунтується на змінах до Положення № 402, внесених наказами МОУ № 490 від 18.08.2023 та № 262 від 27.04.2024, зокрема щодо критеріїв оцінки хвороб очей. Підприємство не має повноважень направляти на ВЛК чи виключати з обліку.
Позивач 05.09.2025 подав відповідь на відзив, у якій вказав, що відзив КНП "Романівська лікарня" Романівської селищної ради надійшов без номера та дати, є безпідставним та необґрунтованим. Відповідач не надав належних доказів правомірності своїх дій, порушив норми законодавства. ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним з 14.06.2000 на підставі тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , що підтверджує виключення з обліку за п. 5 ч. б ст. 37 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу". Повторне направлення та рішення ВЛК від 27.05.2025 є незаконними, оскільки позивач не підлягає проходженню ВЛК.
Відзив від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу суду в строки, передбачені статтею 162 КАС України, не надходив.
Частина 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до положень ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 14.06.2000 був виключений з військового обліку на підставі тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 відповідно до п. 5 ч. б ст. 37 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.
22.04.2024 рішенням військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 8/1561 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 31-а графи II Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402. 
22.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 видано направлення № 3558042 про проходження ОСОБА_1 повторного медичного огляду ВЛК для визначення придатності до військової служби. 
27.05.2025 військово-лікарська комісія комунального некомерційного підприємства "Романівська лікарня" Романівської селищної ради прийняла рішення за № 223, яким ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі ст.ст. 30-б, 31-б Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. 
Вважаючи бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення відомостей про виключення з військового обліку, направлення на повторне ВЛК та рішення ВЛК від 27.05.2025 протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Основним законодавчим актом, що регулює правовідносини у сфері військової служби, є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII). Стаття 1 цього Закону визначає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом. Військовий обов`язок включає, серед іншого, дотримання правил військового обліку та проходження медичного огляду. 
Сфера дії цього Закону поширюється на певне коло осіб: призовників, військовозобов`язаних, резервістів та військовослужбовців. 
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону № 2232-XII військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Процедура ведення військового обліку та правові наслідки виключення з нього деталізовані у статті 37 Закону № 2232-XII. Зокрема, частина 6 цієї статті визначає вичерпний перелік підстав для виключення громадян з військового обліку. Пункт 3 частини 6 статті 37 передбачає, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку. 
Суд підкреслює різницю між термінами "зняття з військового обліку" та "виключення з військового обліку". Якщо зняття є тимчасовою процедурою, пов`язаною, наприклад, зі зміною місця проживання, то виключення за станом здоров`я є остаточним актом, який припиняє статус особи як військовозобов`язаної. Особа, яка виключена з військового обліку за пунктом 3 частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII, перестає бути суб`єктом військового обов`язку в розумінні виконання військових обов`язків у запасі.
Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" створено єдину інформаційно-комунікаційну систему для збирання, зберігання та обробки даних про осіб, що підлягають військовому обліку. Реєстр ведеться з метою забезпечення точності обліку, і його дані мають пріоритет перед паперовими документами у разі розбіжностей. Розпорядником реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України, а територіальні центри комплектування зобов`язані вносити зміни до персональних та службових даних негайно після отримання висновків військово-лікарських комісій або заяв громадян про неправомірневключення. Громадянин має право звертатися з мотивованою заявою про виправлення недостовірних відомостей, і орган ведення реєстру зобов`язаний розглянути таку заяву в десятиденний строк. Внесення запису про виключення з обліку є обов`язковою дією, якщо є підстави, передбачені законом, зокрема висновок комісії про непридатність з виключенням. Будь-яка бездіяльність у цій сфері порушує права особи та підлягає судовому контролю як протиправна.
Порядок ведення зазначеного реєстру деталізовано в підзаконних актах Міністерства оборони України, зокрема в Порядку організації та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок № 1487). Відповідно до пункту 2 цього Порядку військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пункт 79 Порядку № 1487 покладає на територіальні центри комплектування обов`язок здійснювати виключення з військового обліку осіб, які за рішенням ВЛК визнані непридатними до служби.
Статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза - це :
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з п. 2.1 Розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Вказаним пунктом також визначено, що штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Пункт 2.2 Розділу І Положення № 402 визначає, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. 
Пункт 1.1 розділу I Положення № 402 визначає, що це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Тобто обов`язок проходити ВЛК покладається лише на тих осіб, які мають один із зазначених правових статусів. Якщо особа була виключена з військового обліку і не перебуває у статусі військовозобов`язаного, норми Положення № 402 щодо обов`язковості періодичного медичного огляду на неї не розповсюджуються, якщо інше прямо не встановлено законом. 
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" № 3621-IX від 21.03.2024. Цей закон скасував статус "обмежено придатний" та встановив обов`язок для осіб, які мали такий статус, пройти повторний медичний огляд протягом 9 місяців. 
Проте суд зауважує, що цей закон стосувався виключно осіб, які на момент його набрання чинності були військовозобов`язаними зі статусом обмеженої придатності. Він не містить жодних норм, які б автоматично поновлювали статус військовозобов`язаного для осіб, які вже були виключені з обліку як непридатні до служби з виключенням з нього. 
Принцип незворотності дії закону в часі, закріплений у статті 58 Конституції України, означає, що нові правила оцінки стану здоров`я (внесені наказами Міністерства оборони № 262 та № 283 у 2024 та 2025 роках) не можуть застосовуватися до осіб, чий правовий статус "непридатного з виключенням" було остаточно визначено до набрання чинності цими змінами, якщо тільки законодавець прямо не передбачив процедуру поновлення їх на обліку.
Таким чином, системний аналіз законодавства свідчить про те, що статус особи, виключеної з військового обліку за станом здоров`я, є особливим правовим станом. Така особа звільняється від виконання військового обов`язку. 
Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має повноваження щодо осіб, які перебувають на обліку або зобов`язані на ньому перебувати. Виклик особи, яка вже виключена з обліку, для проходження медичного огляду без зміни її правового статусу на рівні закону, є виходом за межі повноважень, встановлених статтею 19 Конституції України. 
Суд встановив, що ОСОБА_1 22.04.2024 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатами цього огляду було прийнято рішення, зафіксоване у довідці № 8/1561, згідно з яким позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 31-а графи II Розкладу хвороб Положення № 402. 
На момент прийняття цього рішення ВЛК діяла в межах своїх повноважень, а стаття 31-а у тодішній редакції передбачала саме такий юридичний наслідок. Це рішення є актом індивідуальної дії, який породив для позивача законне очікування на те, що його правовий статус як особи, яка не підлягає призову та не є військовозобов`язаною, є стабільним. 
За таких обставин ІНФОРМАЦІЯ_5 зобов`язаний був вчинити адміністративну дію - фактично виключити позивача з військового обліку, проставивши відповідну відмітку у його військово-облікових документах та внісши дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Однак як свідчать матеріали справи та дані з додатка "Резерв+" від 13.02.2025, позивач досі значиться як такий, що перебуває на військовому обліку у званні рядовий. 
Це свідчить про протиправну бездіяльність першого відповідача. Відповідач 1 не надав суду жодних доказів того, що рішення ВЛК від 22.04.2024 було скасоване у встановленому законом порядку вищою ВЛК або судом. Отже, воно залишалося чинним та обов`язковим до виконання територіальним центром комплектування.
Більше того, витяг з додатка "Резерв+" від 13.02.2025 містить відомості про те, що позивача ВЛК 22.04.2024 визнала непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Надалі, у травні 2025 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 видав позивачу направлення № 3558042 від 22.05.2025 на повторне медичне обстеження. 
Суд вважає ці дії протиправними, адже позивач на момент видачі направлення мав статус особи, виключеної з військового обліку за рішенням ВЛК. Законодавство України, зокрема Закон № 2232-XII та Порядок № 1487, не передбачає повноважень ТЦК направляти на ВЛК осіб, які вже офіційно визнані непридатними з виключенням, за винятком випадків, коли така особа сама ініціює перегляд рішення або коли у законодавстві з`явилася пряма норма про обов`язковий перегляд статусу саме для цієї категорії осіб. 
Як зазначалося вище, Закон № 3621-IX зобов`язував до повторного огляду лише "обмежено придатних", до яких позивач не належав. 
Виключення з військового обліку відбувається в разі визнання громадянина військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Така норма є імперативною і не передбачає дискреційних повноважень для територіальних центрів комплектування щодо вибору варіанту поведінки після отримання відповідного висновку комісії. Громадянин, який має документальне підтвердження виключення з обліку, набуте в установленому порядку ще в 2000 році, перестає бути військовозобов`язаним і не підпадає під обов`язок проходження будь-яких подальших медичних оглядів для визначення придатності до служби. Закон також покладає на територіальні центри комплектування обов`язок вести облік достовірно, вносити зміни до документів та реєстрів негайно після настання підстав для виключення, без права самостійно переглядати статус особи за відсутності нових обставин або судового рішення.
Другий відповідач - КНП "Романівська лікарня" - 27.05.2025 провів медичний огляд позивача та прийняв рішення № 223, яким визнав ОСОБА_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП тощо на підставі статей 30-б та 31-б нової редакції Положення № 402. У своєму відзиві лікарня стверджує, що ВЛК лише оцінює стан здоров`я на момент огляду і не несе відповідальності за законність направлення. 
Суд не погоджується з цією позицією. ВЛК при закладі охорони здоров`я, виконуючи функції суб`єкта владних повноважень, зобов`язана пересвідчитися у наявності правових підстав для проведення огляду. Згідно з Положенням № 402 медичний огляд проводиться щодо військовозобов`язаних. ВЛК мала доступ до документів позивача, де містилася інформація про його попереднє визнання непридатним з виключенням з обліку. Проведення огляду особи, яка не має статусу військовозобов`язаного, є порушенням процедури, встановленої Положенням № 402.
Крім того, суд звертає увагу на суперечність у діях держави в особі її органів. У квітні 2024 року держава через ВЛК офіційно підтвердила, що стан здоров`я ОСОБА_1 настільки важкий, що він не може виконувати військовий обов`язок у будь-якій формі і повинен бути виключений з обліку. Через рік, не маючи даних про різке покращення здоров`я позивача (що малоймовірно при хронічних захворюваннях, передбачених статтями 30 та 31), той самий орган, але за новими критеріями, визнає його придатним до служби у забезпеченні. Така зміна підходів без належного обґрунтування порушує принцип пропорційності та справедливого балансу між інтересами держави в обороні та правами людини. Визнання особи придатною до служби в частинах забезпечення після того, як вона була виключена з обліку, фактично є примусовим поверненням особи до статусу військовозобов`язаного без належної правової процедури "взяття на облік", яка для осіб, виключених за здоров`ям, законодавчо не прописана як обов`язкова за ініціативою ТЦК.
Суд також аналізує заперечення відповідача-2 щодо непричетності до ведення обліку. Суд погоджується, що виключення з обліку - це функція ТЦК, але скасування рішення ВЛК як юридичної підстави для подальших дій ТЦК є необхідним кроком для відновлення прав позивача. Рішення ВЛК від 27.05.2025 є юридичним фактом, який дозволяє ТЦК і надалі ігнорувати статус позивача як непридатного. Отже, це рішення безпосередньо впливає на права позивача та підлягає оскарженню, адже комісія не мала компетенції проводити огляд, а її рішення є незаконним з моменту прийняття.
Комунальне підприємство, проводячи комісію, зобов`язане перевірити військово-облікові документи особи та переконатися, що вона належить до кола суб`єктів, визначених Положенням № 402. Тимчасове посвідчення позивача прямо вказує на виключення з обліку, і комісія не мала права ігнорувати цей документ. Зміни до Розкладу хвороб не надають права на примусовий повторний огляд осіб, статус яких уже припинено. Закон не передбачає автоматичного перегляду виключення через зміну норм, оскільки виключення є остаточним і захищає права особи від подальшого втручання.
Отже, дії відповідачів створили ситуацію, за якої громадянин, виключений з обліку понад двадцять років тому змушений був проходити комісії, отримувати направлення та оскаржувати рішення, що суперечить конституційним гарантіям недоторканності приватного життя та заборони свавільного втручання держави.
Суд зазначає, що територіальний центр як суб`єкт владних повноважень мав усі умови для виконання обов`язку: наявність висновку комісії про непридатність з виключенням, звернення позивача, дані тимчасового посвідчення. Відсутність дискреції в цьому випадку очевидна – закон використовує імперативні формулювання "підлягають виключенню", "зобов`язаний внести зміни". Повторне направлення на комісію в 2025 році не тільки не передбачене нормами, але й суперечить принципу стабільності адміністративних актів. Рішення комісії від 27.05.2025, прийняте щодо особи, яка не підлягає огляду, є недійсним з моменту його винесення і підлягає скасуванню незалежно від медичних підстав.
Суд також враховує, що комунальне підприємство, хоча і не є безпосереднім виконавцем виключення з обліку, своїми діями сприяло порушенню прав позивача, проводячи огляд без перевірки статусу. Це не звільняє заклад від відповідальності за незаконне рішення комісії. Територіальний центр не надав жодних доказів правомірності своєї бездіяльності, не пояснив причин невиконання обов`язку та не навів підстав для повторного направлення.
Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
З метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка полягає у невчиненні дій щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі рішення ВЛК від 22.04.2024. Це порушення є першопричиною подальшого конфлікту. Якби відповідач-1 вчасно виконав свій обов`язок, позивач би не значився у базах даних як "рядовий" і не був би об`єктом для видачі нових направлень. Сама видача направлення від 22.05.2025 також визнається судом протиправною, оскільки вона була адресована особі, яка за законом вже не перебувала у сфері мобілізаційного ресурсу.
Щодо рішення ВЛК від 27.05.2025, прийнятого у КНП "Романівська лікарня", суд зазначає, що воно також підлягає скасуванню. Оскільки саме направлення на огляд було незаконним, то і результат цього огляду не може мати юридичної сили. Окрім того, суд вказує на порушення принципу законності при застосуванні нових редакцій Положення № 402 до особи, правовий статус якої був остаточно визначений за попередніми (більш сприятливими) нормами, що призвело до погіршення її становища без законних на те підстав.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. 
Керуючись статтями 2, 5, 9, 19, 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), комунального некомерційного підприємства "Романівська лікарня" Романівської селищної ради (вул. Медична, 2, с-ще Романів, Житомирський р-н, Житомирська обл., 13001, ЄДРПОУ 01991613) задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невчинення дій із виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі рішення військово-лікарської комісії від 22.04.2024, оформленого довідкою № 8/1561.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо направлення ОСОБА_1 на повторний медичний огляд згідно з направленням № 3558042 від 22.05.2025.
Визнати протиправним та скасувати рішення військово-лікарської комісії при комунальному некомерційному підприємстві "Романівська лікарня" Романівської селищної ради від 27.05.2025 № 223 про визнання ОСОБА_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, військових навчальних закладах, навчальних центрах, закладах, установах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинити дії щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку відповідно до рішення військово-лікарської комісії від 22.04.2024 № 8/1561 на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з внесенням відповідних відомостей до військово-облікового документа та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,80 грн (однієї тисячі вісімсот шістнадцяти гривень 80 копійок).
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства "Романівська лікарня" Романівської селищної ради судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,80 грн (однієї тисячі вісімсот шістнадцяти гривень 80 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 12 березня 2026 р.

12.03.26