Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року Справа№200/1501/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які викладені у листі від 30 грудня 2025 року № 61059-56239/В-02/8-0500/25, щодо здійснення з 01 вересня 2025 року перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 , виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01 вересня 2025 року перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника без обмеження максимальним розміром, визначеним статтею 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 8 липня 2011 року № 3668-VI, частиною 3 статті 67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року № 796-XII, та виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позивач вказує, що отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з серпня 2006 року. З серпня 2006 року по серпень 2025 року Позивач отримувала пенсію у зв`язку із втратою годувальника без обмеження максимальним розміром, визначеним статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, частиною 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у розмірі 23 610,00 грн. Однак у вересні 2025 року Позивач отримала зменшений розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника (13 366,90 грн.) без отримання відповідного рішення Відповідача про здійснення перерахунку. В листі від 30 грудня 2025 року № 61059-56239/В-02/8-0500/25 Відповідач зазначив, що довідка про заробітну від плату, видана ВП шахта «Родинська» не відповідає вимогам Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 та не може бути врахована для обчислення розміру пенсії. З урахуванням вищезазначеного, розмір Вашої пенсії приведено у відповідність до норм чинного законодавства та обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідно року відповідно до пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210. Позивач вважає, що Відповідачем протиправно було здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника в результаті чого було зменшено розмір пенсії із 01 вересня 2025 року
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у її задоволенні. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (дислокація - м. Покровськ) та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до статті 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. За результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що в довідці про заробітну плату від 19.10.2004 № 01-10/5035, виданій ВП шахта «Родинська» за період роботи в зоні відчуження з 23.07.1986 по 23.08.1986 зазначено завищену тарифну ставку. Розмір пенсії ОСОБА_1 приведено у відповідність з 01.09.2025 та обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року — 25861,34 грн (8913.83 х 2.90126). Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. Додатком 2 до переліку визначена форма заяви про призначення/перерахунок пенсії. Проте, як свідчать матеріали справи, позивач з заявою встановленої форми до пенсійного органу не звертався.
Зазначена заява-звернення, подана позивачем в підтвердження звернення до УПФУ за перерахунком пенсії, не є такими заявами з огляду на приписи Порядку та ст.44 Закону №1058. Не є рішенням УПФУ відповідь на звернення. Оскільки позивач не звертався до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії, визначеною додатком 2 до Порядку №22-1, є неприйнятними доводи позивача, що листи-відповіді підтверджують звернення позивача до УПФУ з заявою та що листи-відповіді фактично є рішенням про відмову в перерахунку пенсії. З зазначених причин, управлінням ПФУ розглянута заява ОСОБА_1 від 04.12.2025, як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Листом від 30.12.2025 № 61059-56239/В-02/8-0500/25 управлінням надано відповідь на звернення, а не на заяву встановленого зразку. У зв`язку з не зверненням позивача з заявою про перерахунок пенсії визначеною додатком 2 до Порядку №22-1, управлінням не приймалось рішення про відмову у перерахунку пенсії, яке начебто оскаржує позивач.
Слід зазначити, що положеннями Порядку № 1210 визначено, що пенсія по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» може обчислюватись виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження за бажанням особи, тобто безпосереднім волевиявленням особи. Відомості про заробітну плату одержану за роботу у зоні відчуження за бажанням особи зазначаються у довідці, які видаються підприємствами, установами та організаціями (військкоматами). Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Управління звертає увагу суду, що довідка про заробітну плату від 19.10.2004 № 01-10/5035, видана ВП шахта «Родинська» за період роботи в зоні відчуження з 23.07.1986 по 23.08.1986 зазначено завищену тарифну ставку. Таким чином, підставою для перерахунку пенсії являється довідка, видана підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою для проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату, періоду та фактичної тривалості робочого дня і місця її виконання. З огляду на викладене, розмір пенсії ОСОБА_1 приведено у відповідність з 01.09.2025 та обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. 
Щодо позовних вимог в частині виплати ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених сум, управління зазначає, що відсутні підстави для її задоволення, як передчасної.
Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991.
Згідно архівної довідки виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 20 листопада 1998 року № 51/1/8782, по документам військової частини № НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_2 був призваний на збори та в складі частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 24.07.86 (нак. № 42 від 24.07.86) по 24.08.86 (нак. №71 від 22.08.86). Отримав доку опромінення 22,66. В наказі № 71 від 22.08.86 при вибутті зазначено: «Зарахувати в зоні №3 кількістю 21 день, згідно наказу №49 від 31.07.86 за роботу в зоні №3 оплачувати в п`ятикратному розмірі заробітку (посадового окладу)».
Згідно довідки виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року зазначено, що вказана довідка видана ОСОБА_2 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчуження (військові збори) з 23.07.86 по 23.08.86 за місцем роботи ш. «Родинська» на посаді ГРОЗ виплачена заробітна плата 3108,66 з урахуванням коефіцієнта, у відповідності до Постанови РМ СРСР та від 10.06.1986р. №207-7. Оплата за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності, провадиться виходячи з установленого в зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного робочого тижня. Погодинна тарифна ставка становить 4,03. Кратність: 3. Усього: 1523,34. Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія становить усього: 2877,89. Підстава: розрахунково-платіжна відомость.
Згідно розрахунково-платіжної відомості з донарахування та виплати заробітної плати за роботу в зоні відчуження при ЛНА на ЧАЕС виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року на підставі наказу № 906 від 11 жовтня 2004 року ОСОБА_2 в період з 23.07.86 по 23.08.86 за роботу в зоні відчуження №3 застосовано кратність – 3, час. тариф. ставка – 4,03, нараховано заробітну плату – 1523,34, премія 60% – 914,00, сбереж. середн. заробіток – 675,32. Усього – 3108,66.
Згідно протоколу Призначення пенсії. Дата-час розрахунку: 04.02.2018 19:41. Відповідачем прийнято рішення 914270175202 від 04.02.2018 року про призначення пенсії. Вид пенсії: Пенсія в разі втр.годувал. Умови призначення: Ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розрахунок пенсії по 1-му годувальнику: ВІТЕР ОСОБА_3 % втрати працездатності: 0.00. Підвищення у зв`язку із зростан.середньої зрп.: 231.94. Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 7783.33. Розмір пенсії з надбавками: 8527.73. 1-й утриманець: ОСОБА_4 . Доплата до підвищення членам сімей померлих осіб Пост. №112 п.6: 35.58. Фіксована індексація: 179.36. Призначена пенсія утриманцю: 8707.09. Підвищення чл.сімей загиблих/померл. військовослужбовців, інвалідів війни(25% від 1452 грн.) Пост. №327 п.5: 363.00. Щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника через ЧК Пост. №112 п.5: 113.88.
Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 28.02.2025, Відповідачем прийнято рішення 914270175202 про перерахунок пенсії з 01.03.2025 року. Вид пенсії: Пенсія в разі втр.годувал. Вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий). Розрахунок пенсії по 1-му годувальнику: ВІТЕР ОСОБА_3 % втрати працездатності. Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 74696.92. Розмір пенсії по втраті годувальника: 74696.92. Розмір пенсії з надбавками: 74696.92. Максимальний розмір пенсії: 23610.00. 1-й утриманець: ОСОБА_4 . Категорія утриманця: Дружина, чоловік. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -8712.66. Обмеження в індексації з 01.03.2024 року: -3439.44. Призначена пенсія утриманцю: 23610.00. Підвищення чл.сімей загиблих/померл. військовослужбовців, інвалідів війни (25% від 2361 грн.) Пост. №327 п.5: 590.25. Обмеження індексації з 01.03.2025 року: -6204.14. Щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника через ЧК Пост. №112 п.5: 113.88. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.03.2025. Індивідуальний коефіціент для обчислення: 16.75978. Середньомісячний заробіток для обчислення: 149393.83000.
Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 26.08.2025, Відповідачем було прийнято рішення 914270175202 від 28.08.2025 року про перерахунок пенсії Позивачу. Вид пенсії: Пенсія в разі втр.годувал. Вид перерахунку: У зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01.09.2025. Підстава: розмежування. 1-й годувальник: ВІТЕР ОСОБА_3 . Дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті: Смерть пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Середньомісячний заробіток: 25861.34. Розрахунок пенсії по 1-му годувальнику: ВІТЕР ОСОБА_3 % втрати працездатності: 80. Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 12930.67. Розмір пенсії по втраті годувальника: 12930.67. Розмір пенсії з надбавками: 12930.67. 1-й утриманець: ВІТЕР ОСОБА_5 . Категорія утриманця: Дружина, чоловік. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -267.90. Призначена пенсія утриманцю: 13366.90. Підвищення чл.сімей загиблих/померл. військовослужбовців, інвалідів війни (25% від 2361 грн.) Пост. №327 п.5: 590.25. Щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника через ЧК Пост. №112 п.5: 113.88. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.03.2025. Індивідуальний коефіціент для обчислення: 2.90126. Середньомісячний заробіток для обчислення: 25861.34000.
Згідно протоколу про перерахунок пенсії Дата-час розрахунку: 22.12.2025, Відповідачем було прийнято рішення 914270175202 від 24.12.2025 року про перерахунок пенсії Позивачу. Вид пенсії: Пенсія в разі втр.годувал. Вид перерахунку: Індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму). 1-й годувальник: ВІТЕР ОСОБА_3 . Дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті: Смерть пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Середньомісячний заробіток: 25861.34. Розрахунок пенсії по 1-му годувальнику: ВІТЕР ОСОБА_3 % втрати працездатності: 80. Основний розмір пенсії від середнього заробітку: 12930.67. Розмір пенсії по втраті годувальника: 12930.67. Розмір пенсії з надбавками: 12930.67. 1-й утриманець: ОСОБА_4 . Категорія утриманця: Дружина, чоловік. Обмеження в індексації з 01.03.2023 року: -267.90. Призначена пенсія утриманцю: 13425.40. Підвищення чл.сімей загиблих/померл. військовослужбовців, інвалідів війни (25% від 2595 грн.) Пост. №327 п.5: 648.75. Щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника через ЧК Пост. №112 п.5: 113.88. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.01.2026. Індивідуальний коефіціент для обчислення: 2.90126. Середньомісячний заробіток для обчислення: 25861.34000.
Листом від 30 грудня 2025 року № 61059-56239/В-02/8-0500/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що Ви перебуваєте на обліку в Головному управлінні та отримуєте пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.08.2005. Згідно з довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 20.11.1998 №51/1/8782 годувальник ОСОБА_2 був призваний на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (об`єкти та зони не зазначені) та з 23.07.1986 по 23.08.1986 у складі військової частини № НОМЕР_3 , яка дислокувалась в місті Корогод Чорнобильського району, який належить до III-ї зони небезпеки. Розмір Вашої пенсійної виплати було обчислено із заробітної плати годувальника ОСОБА_2 за 5 днів липня 1986 року на підставі довідки про заробітну плату від 19.10.2004 №01-10/5035 (далі – довідка про заробітну плату), виданої ВП шахта «Родинська», яка наявна в матеріалах Вашої електронної пенсійної справи. За результатом аналізу матеріалів Вашої електронної пенсійної справи встановлено, що в довідці про заробітну плату тарифна ставка 12,09крб. збільшена на 100%, а потім застосована кратна оплата праці по III зоні – 3. Таким чином, з урахуванням збереженого заробітку за місцем постійної роботи сумарна кратність оплати праці за роботу в ІІІ зоні небезпеки складає – 6, що перевищує максимальну кратність по ІІІ зоні - 5. Крім того в довідці зазначена премія за роботу у зоні відчуження у розмірі 60%. Положення про преміювання, діюче в період участі Вашого чоловіка в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та наказ про внесення змін до нього в матеріалах електронної пенсійної справи відсутнє. Відтак, довідка про заробітну від плату, видана ВП шахта «Родинська» не відповідає вимогам Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 та не може бути врахована для обчислення розміру пенсії. З урахуванням вищезазначеного, розмір Вашої пенсії приведено у відповідність до норм чинного законодавства та обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідно року відповідно до пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210.
Не погоджуючись із вищезазначеним перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Названі конституційні приписи, перебуваючи у взаємозв`язку, відображають фундаментальне положення конституціоналізму щодо необхідності обмеження державної влади з метою забезпечення прав і свобод людини та зобов`язують наділених державною владою суб`єктів діяти виключно відповідно до установлених Конституцією України та законами України цілей їх утворення, в межах повноважень та у визначений спосіб.
Конституція України проголошує, що конституційні права і свободи, зокрема право людини на життя, гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга статті 22), що забороняється внесення будь-яких змін до Конституції України, якщо вони передбачають скасування прав і свобод людини і громадянина (частина перша статті 157). Не допускається також звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в разі прийняття нових або внесення змін до чинних законів (частина третя статті 22).
Отже, за своїм змістом положення частини другої статті 22 Конституції України передбачають, з одного боку, обов`язок держави гарантувати конституційні права і свободи, а з другого - утримуватись від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування конституційних прав і свобод.
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, зокрема, відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Виняток із цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).
Тож, захист фундаментальних прав і свобод конкретних людей, які зазнали негативного впливу з боку держави не має бути ілюзорним.
Згідно із статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Чорнобильська катастрофа торкнулася долі мільйонів людей. У багатьох регіонах, на величезних територіях виникли нові соціальні та економічні умови. Україну оголошено зоною екологічного лиха. Створення системи надійного захисту людей від наслідків Чорнобильської катастрофи потребує залучення значних фінансових, матеріальних та наукових ресурсів, що в свою чергу вимагає належного правового регулювання відповідних правовідносин.
Суд звертає увагу на юридичну позицію, викладену Конституційним Судом України у рішенні від 17.07.2018 № 6-р/2018, у пункті 3 якого він указав, що виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону України Конституційний Суд України зазначає, що обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Конституційний Суд України підкреслює, що необхідність збереження генофонду Українського народу викликана, перш за все, незадовільною екологічною ситуацією, спричиненою, зокрема, Чорнобильською катастрофою, наслідком якої стало погіршення стану здоров`я населення, демографічний занепад, зростання смертності потерпілого від Чорнобильської катастрофи населення, захворюваності дітей, підвищення рівня інвалідизації населення. Вкрай серйозними наслідками, породженими цією катастрофою, є також проблеми соціально-психологічного характеру у постраждалих від Чорнобильської катастрофи громадян.
Отже, виконання державою обов`язку щодо збереження генофонду Українського народу потребує належного обсягу державних видатків, зокрема у сферу охорони здоров`я, соціального забезпечення та їх ефективного використання; підтримання у належному стані санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, створення ефективних заходів щодо попередження захворювань, зниження ризиків для здоров`я людини, що пов`язані з радіоактивним забрудненням значної території та негативним впливом цього фактора на довкілля та громадян.
Тож, виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону України обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку (пункт 4 рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018).
Також Конституційний Суд України у рішенні від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави" (пункт 4 мотивувальної частини).
У рішенні у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив, що Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди; Конституційний Суд України неодноразово констатував, що Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (абзаци одинадцятий, чотирнадцятий пункту 5 мотивувальної частини).
Відтак, скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України, оскільки ці норми Конституції України зобов`язують державу нести відповідальність за впровадження системи заходів щодо розв`язання проблем, пов`язаних із забезпеченням захисту прав, інтересів, гарантій, наданих особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі №796-ХІІ, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.
Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.
При цьому, у пункті 6 рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституційний Суд України вказав на те, що рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має бути таким, щоб забезпечувати їм гідне життя, і не повинен залежати від майнового стану їх сімей.
Обмеження чи скасування пільг для осіб, на яких поширюється дія Закону №796-ХІІ, без відповідної рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо забезпечення соціального захисту цієї категорії осіб. У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту.
Повертаючись до спірних відносин, суд зазначає, що згідно із статтею 10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.
Частиною 1 статті 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Частинами 4 і 5 ст. 57 Закону № 796-XII установлено, що для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
На реалізацію повноважень, передбачених статтею 54 Закону №796-ХІІ, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ (далі - Порядок № 1210).
Порядок № 1210 визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення.
Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1210 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.
Пункт 3 зазначеного Порядку встановлює, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:
1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;
2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 року до 1 серпня 1987 року, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;
3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;
4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження.
У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).
Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 і від 26 вересня 2012 року № 886» внесено зміни до пункту 9 Порядку № 1210, згідно з якими пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 01.12.2022, у разі доцільності, визначаються з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, за наведеною у цьому пункті формулою.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Довідка про заробітну плату за період роботи у зоні відчуження видається виключно підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії, на підставі первинних документів, а саме: особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами та підписуються керівником і головним бухгалтером.
В разі якщо особам, які в 1986-1990 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження, не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених законодавством розмірів, на підставі первинних документів підприємство, установа чи організація, які відряджали працівника в зону відчуження (або його правонаступник) згідно з чинним законодавством проводить перерахунок заробітної плати і надає довідку про новий розмір заробітної плати в зоні відчуження для подання до органів Пенсійного фонду для перерахунку розміру пенсії.
Нарахована чи донарахована заробітна плата не виплачується, а враховується тільки для розрахунку пенсії. Суми заробітної плати за роботу в зоні відчуження беруться для розрахунку пенсії якщо вони були виплачені до 1992 року.
Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження і запобіганню забруднення навколишнього середовища, провадилася у 3, 2, 1 зонах небезпеки у 4-х, 3-х, 2-х кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.
Для обчислення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, надається довідка про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 № 644.
Як установлено судом, та не заперечується відповідачем, пенсію позивача у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №796-ХІІ обчислено із заробітної плати за роботу в зоні відчуження у період з 23.07.1986 року по 23.08.1986 року на підставі довідки виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року.
Судом установлено, що розмір пенсії позивача до 31.08.2025 обчислювався відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII.
З 01.09.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області перерахувало пенсію позивача, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Тобто відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону № 796-XII.
Водночас суд звертає увагу на те, що застосування припису ч. 4 ст. 57 Закону № 796-XII передбачає висловлення бажанням особи, яка звернулася за пенсією.
Як випливає з обставин справи, Позивач не висловлював бажання на розрахунок його пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Відповідач посилається на те, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, у тому числі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, з якої раніше обчислювалась пенсія позивачу підстави для обчислення пенсії відповідно до ст. 54 Закону №796 відсутні.
Позивачем до позовної заяви було надано зокрема довідку видану ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року, в якій зазначено, що вказана довідка видана ОСОБА_2 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчуження (військові збори) з 23.07.86 по 23.08.86 за місцем роботи ш. «Родинська» на посаді ГРОЗ виплачена заробітна плата 3108,66 з урахуванням коефіцієнта, у відповідності до Постанови РМ СРСР та від 10.06.1986р. №207-7. Оплата за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності, провадиться виходячи з установленого в зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного робочого тижня. Погодинна тарифна ставка становить 4,03. Кратність: 3. Усього: 1523,34. Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія становить усього: 2877,89. Підстава: розрахунково-платіжна відомість, вказану довідку також було надано і відповідачем.
Зокрема, з урахуванням зазначених документів позивачу був розрахований середньомісячний заробіток у сумі 149393,83000 грн. з 01.03.2025 року на підставі якого було розраховано розмір щомісячної пенсії по втраті годувальника у розмірі 74696.92 грн. Призначена пенсія утриманцю: 23610,00 грн., що вбачається з наданих відповідачем протоколів про перерахунок пенсії з пенсійної справи позивача.
Проте вказані обставини не були перешкодою для розрахунку пенсії позивача до 31.08.2025 на підставі відповідних довідок.
Відповідачем не наведено жодних обґрунтованих доводів щодо змін в законодавстві, внаслідок яких указана довідка не може використовуватися для розрахунку пенсії позивача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність перерахунку пенсії позивача з 01.09.2025 виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Суд звертає увагу, що під час призначення позивачу пенсії та до вересня 2025 року зауважень до будь-яких довідок наявних в пенсійні справі у тому числі виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року у органу Пенсійного фонду не було.
Отже, здійснюючи перерахунок пенсії у бік зменшення з вересня 2025 року без урахування документів, зокрема довідки виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року, орган Пенсійного фонду порушив принцип належного урядування.
Так, Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі №294/220/14-ц зазначив, що потреба виправити минулу помилку, допущену державним органом, не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Також, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, в ухвалі від 8 листопада 2019 року у справі № 815/1226/18 Верховний Суд зазначив, що принцип належного урядування без сумніву є дотичним і до пенсійних спорів, адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має в своєму розпорядження ані державного апарату, ані владних функцій. Сферою відповідальності саме держави є те, щоб пенсія була призначена особі вчасно та у правильному розмірі, а також виплачувалася та перераховувалася у напрямку збільшення без будь-яких затримок. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок «неналежного урядування».
В ухвалі від 2 квітня 2019 року у справі № 510/1286/16-а Верховний Суд також зазначив про порушення принципу належного урядування, оскільки порушення прав позивача на соціальне забезпечення сталося з причини неналежного виконання службовими особами держави своїх посадових обов`язків.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив принцип належного урядування та порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, здійснивши з вересня 2025 року перерахунок пенсії без урахування заробітної плати, взятої за роботу в зоні відчуження, яка обраховувалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з урахуванням довідки виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року до 01.09.2025 року.
Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром суд зазначає наступне.
У ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», у редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, зазначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10740 гривень.
Також у ч. 3 ст. 67 Закону № 796-XII, у редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, зазначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України N 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим вказаним Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності зазначеним Законом.
Абзацом другим вказаного пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності зазначеним Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений зазначеним Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(II)/2024 (справа № 3-123/2023(229/23)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами.
Також зазначено, що припис ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
Судом було встановлено, що всупереч наведеному Рішенню Конституційного Суду України до 31.08.2025 пенсія позивачу виплачувалася з урахуванням наведених обмежень, а саме в максимальному розмірі 23610,00 грн (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання пенсії в розмірі визначеному пенсійним органом без застосування обмежень максимальним розміром пенсії.
Конкретний спосіб захисту визначає позивач. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, умовою виходу за межі позовних вимог (а отже і обраного позивачем способу захисту), є досягнення найбільш повного, ефективного захисту прав особи, що узгоджується із метою адміністративного судочинства.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги встановлені судом обставини та наявність рішення № 914270175202 від 28.08.2025 року про перерахунок пенсії Позивачу, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у формі протоколу № 914270175202 від 28.08.2025 року про перерахунок пенсії Позивачу з 01.09.2025 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату Позивачу з 01 вересня 2025 року пенсії у зв`язку із втратою годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 54 Закону України від 28.02.1991 №796-XII “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з обрахунком із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, з урахуванням довідки виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року про заробітну плату без обмеження максимальним розміром, визначеним статтею 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08.07.2011 № 3668-VI, ст. 67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 № 796-ХІІ, та виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених сум.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно квитанції № 9544-9414-5809-0583 від 03.03.2026 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Отже, судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 1064,96 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у формі протоколу № 914270175202 від 28.08.2025 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ЄДРПОУ 13486010) відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 вересня 2025 року пенсії у зв`язку із втратою годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 54 Закону України від 28.02.1991 №796-XII “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з обрахунком із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, з урахуванням довідки виданої ВП шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» №01-10/5035 від 19.10.2004 року про заробітну плату без обмеження максимальним розміром, визначеним статтею 2 Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08.07.2011 № 3668-VI, ст. 67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 № 796-ХІІ, та виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривень 96 копійок.
Рішення складене у повному обсязі та підписане 17 квітня 2026 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя А.Б. Христофоров