ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року		Справа №300/1675/25 пров. №А/857/21783/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки, і призначити пенсію за віком, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року (суддя Чуприна О.В., м.Івано-Франківськ), -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУПФ) в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 17.02.2025 №92850016523 про відмову у призначенні пенсії (далі – Рішення);
зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 і призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення ГУПФ. Зобов`язано ГУПФ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.07.1977 по 30.08.1977, 25.08.1984 по 05.10.1984, з 26.10.1984 по 11.10.1985, з 30.10.1985 по 01.08.1998, з 02.07.1998 по 31.12.1998 та з 01.04.2002 по 16.06.2002 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 29.08.1977 № НОМЕР_3 . Зобов`язано ГУПФ призначити ОСОБА_1 з 10.02.2025 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що спірні періоди роботи позивачки не зараховано, оскільки подані нею первинні документи містять розбіжності, які перешкоджають встановленню дійсних обставин справи.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.
У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_2 , (головуючий суддя у цій справі), згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026, справа №300/1675/25 передана на розгляд головуючого судді Качмара В.Я.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають врахуванню періоди роботи згідно трудової книжки, а саме з 08.07.1977 по 30.08.1977, 25.08.1984 по 05.10.1984, з 26.10.1984 по 11.10.1985, з 30.10.1985 по 01.08.1998, з 02.07.1998 по 31.12.1998, з 01.04.2002 по 16.06.2002.
Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 10.02.2025 звернулась до відділу обслуговування громадян №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ-1) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.42-43).
До означеної заяви позивачем долучено копії (а.с.44-45): диплому про освіту (а.с.37-38), довідки про заробітну плату від 07.01.2025 за №19 (а.с.40), довідки про зміну назви організації від 07.01.2025 за №20 (а.с.41), картки платника податків (а.с.49), довідки про прийняття на роботу №200к та №240к (а.с.50), паспорта громадянина України (а.с.53-57), витягу з реєстру територіальної громади №2025/001299668 (а.с.33), посвідчення про надання статусу особи, яка проживає, працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського (а.с.58-59), свідоцтва про народження (а.с.60), свідоцтва про шлюб (а.с.61), трудової книжки серії НОМЕР_4 (а.с.64-72).
ГУПФ розглянувши, за принципом екстериторіальності, заяву позивача від 10.02.2025 разом із доданими до такої документами, прийняло Рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 22 роки (а.с.35-36)
За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки прізвище ОСОБА_3 (російською мовою) містить розбіжність з прізвищем в дипломі ОСОБА_3 (російською мовою). Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 25.09.1982 прізвище ОСОБА_3 (українською мовою). Крім цього зміни в даті народження внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974 № 162, а саме: відсутня дата видачі документу на підставі якого внесено зміни.
У коментованому Рішенні відповідач підтвердив наявність у позивачки страхового стажу 10 років 09 місяців та віку 63 роки.
Згідно розрахунку стажу (Форма РС-право), складеного під час вирішення питання про призначення пенсії позивачу за віком, до страхового стажу позивача зараховано періоди:
- з 01.09.1977 по 28.02.1981;
- з 14.05.1981 по 18.07.1984;
- з 01.01.1999 по 30.03.2002;
- з 04.04.2024 по 14.01.2025.
Загальний страховий стаж згідно вказаного розрахунку становить 10 років 09 місяців (а.с.63).
Положеннями частини першої статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком, 2) пенсія по інвалідності, 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.
За змістом частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина третя статті 24 Закону №1058-IV).
Вимогами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, як уже вказано вище, до страхового стажу позивача зараховано періоди:
- з 01.09.1977 по 28.02.1981;
- з 14.05.1981 по 18.07.1984;
- з 01.01.1999 по 30.03.2002;
- з 04.04.2024 по 14.01.2025.
Загальний страховий стаж згідно вказаного розрахунку становить 10 років 09 місяців (а.с.63).
Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; далі – Закон №1788-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.
В свою чергу, спірними (не врахованими) періодами роботи ОСОБА_1 до страхового стажу є з 08.07.1977 по 30.08.1977, 25.08.1984 по 05.10.1984, з 26.10.1984 по 11.10.1985, з 30.10.1985 по 01.08.1998, з 02.07.1998 по 31.12.1998, з 01.04.2002 по 16.06.2002.
Спірні періоди роботи позивача не враховано ГУПФ, оскільки ОСОБА_3 (російською мовою) містить розбіжність з прізвищем в дипломі ОСОБА_3 (російською мовою). Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 25.09.1982 прізвище ОСОБА_3 (українською мовою). Крім цього зміни в даті народження внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974 № 162, а саме: відсутня дата видачі документу на підставі якого внесено зміни.
В спірних періодах була чинною «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162 (на Інструкція №162).
Саме такою Інструкцією керувалось ГУПФ при прийнятті оскаржуваного Рішення.
Так, відповідно до вказаної Інструкції № 162: трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яний чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; в розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; в графі 3 розділу "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства; в графі 3 пишеться: Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів; бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок; після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Так, вперше трудова книжка заповнюється адміністрацією в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття його на роботу. На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки записуються загальні дані про її власника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, фах, дата видачі книжки, підпис власника книжки, ставиться мокра печатка установи, що видала вперше трудову книжку.
Відповідно до пункту 2.12 зазначеної вище Інструкції, зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) з посиланням на номер та дату цих документів. Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється попереднє прізвище, ім`я, по батькові чи дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.
В спірному випадку, на першій сторінці трудової книжки (а.с.67-72), зазначено російською мовою прізвище: ОСОБА_3 , у наступній графі зазначено через дефіс прізвище ОСОБА_4 .
Також на цій першій сторінці трудової книжки міститься запис: «Фамилия изменана на основании брачного свидетельства НОМЕР_5 , що дослівно у перекладі з російської мови на українську означає «прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб - НОМЕР_6 (а.с.64).
Є вірними доводами відповідача, що запис на першій сторінці трудової книжки серії про зміну прізвища вчинений з недотриманням Інструкції №162, оскільки не містить дати документу на підставі якого здійснювалась зміна прізвища.
Втім, необхідно зауважити, що такий запис містить інші ідентифікуючі ознаки документу, зокрема, серію та номер свідоцтва про шлюб.
Водночас, з огляду на зміст документів, наданих позивачем разом із заявою від 10.02.2025 про призначення пенсії за віком, пенсійний орган мав можливість встановити підстави зміни прізвища позивача.
Так, позивачкою разом із заявою від 10.02.2025 (а.с.42-44) про призначення пенсії за віком, надала органу пенсійного забезпечення копії:
- свідоцтва про народження (а.с.60);
- свідоцтва про шлюб (а.с.61).
Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .
Що стосується розбіжності в написанні дошлюбного прізвища позивача у трудовій книжці ОСОБА_3 (та у дипломі (а.с.37-38) - ОСОБА_5 , то така є очевидною помилкою, внаслідок перекладу і заміни букви "ы" на букву "и". Також доцільно звернути увагу на те, що попри вказані розбіжності відповідачем добровільно враховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981 згідно диплому.
Крім того, запис про зміну прізвища трудової книжки, а також написання прізвища ОСОБА_3 вчинено не позивачем, а представником роботодавця. При цьому, Інструкція №162 не передбачає наслідків для особи, на яку оформлено трудову книжку, за порушення порядку ведення такої трудової книжки, тим паче за таке несуттєве порушення.
З огляду на вказані вище положення Інструкції №162 та Порядку №637 важливим для врахування відповідного періоду роботи позивачки до її страхового стажу, що дає право на пенсію, є наявність відповідних записів у трудовій книжці щодо такої роботи, а не якість оформлення трудової книжки працівника його роботодавцем.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17.
Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазнала такого порушення, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає позивачу право на призначення пенсії по інвалідності, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06.02.2018 в справі № 677/277/17, від 21.02.2018 в справі № 687/975/17.
Слід зазначити, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період. Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні роботодавця не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.
Верховний Суд в постанові від 12.12.2019 за результатом розгляду справи №229/3431/16-а дійшов висновку про безпідставність доводів пенсійного органу про неможливість підтвердження трудового стажу через відсутність на зберіганні в державному архіві запитуваних документів та вказав про неможливість надання повного об`єму необхідних для реалізації прав позивача документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Таким чином, Рішення ГУПФ є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Вказане рішення прийняте з мотивів відсутності необхідного страхового стажу у періоді з 22 до 32 років, а також з огляду на неврахування до страхового стажу періодів роботи заявниці, відображених у трудовій книжці. Аргументом для неврахування стало розходження в написанні прізвища російською мовою: « ОСОБА_3 » (у трудовій книжці) та « ОСОБА_5 » (у дипломі).
Інших підстав для неврахування спірних періодів роботи позивачки орган пенсійного забезпечення не навів.
Відтак, до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають врахуванню періоди роботи згідно трудової книжки серії, а саме з 08.07.1977 по 30.08.1977, 25.08.1984 по 05.10.1984, з 26.10.1984 по 11.10.1985, з 30.10.1985 по 01.08.1998, з 02.07.1998 по 31.12.1998, з 01.04.2002 по 16.06.2002.
Загальна тривалість періодів роботи позивача, які підлягають зарахуванню до страхового стажу становить 14 років 9 місяців і 5 днів. Додавши їх до вже врахованого стажу (10 років 09 місяців), слід зазначити, що загальний страховий стаж позивачки складе 25 років 6 місяців і 5 днів і такий є достатнім для призначення останній пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, у спосіб, що наведений у судовому рішенні.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська