ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Номер провадження: 22-ц/819/466/26 
Єдиний унікальний номер справи: 766/14076/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2026 року   м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого  Приходько Л. А.,
суддів:  Базіль Л. В.,
Бездрабко В.О.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, на ухвалу Херсонського міського суд Херсонської області від 02 лютого 2026 року, у складі головуючого судді Зуб І.Ю., 
встановив:

У липні 2018 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок затоплення відповідачкою належної їй квартири.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , розташованій над її квартирою.
07 липня 2018 року відбулось затоплення належної позивачці квартири внаслідок пошкодження фільтра водяного лічильника, розташованого у квартирі ОСОБА_2 , що підтверджується актом ЖБК «КОМАРОВ».
Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи вартість ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого внаслідок затоплення майна, становить 40770,00 грн.
З огляду на викладене, посилаючись на статтю 1166 ЦК України ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 40 770,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн та судові витрати.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений актовий запис №253.
У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Лошкарьов Ф.А. подав до суду клопотання про залучення до участі у даній справі правонаступника померлої ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , як відповідача у справі. В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначав, що в провадженні суду перебуває цивільна справа №766/9971/21 за позовом адвоката Лошкарьова Ф.А., який діє від імені ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності відповідачці.
Аналіз матеріалів справи № 766/9971/21, а також фактів, встановлених у рішенні Херсонського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року дає підстави стверджувати, що ОСОБА_3 підпадає під дію зазначеної норми щодо залучення його до участі у справі в якості правонаступника відповідачки. Він був зареєстрований та постійно проживав у квартирі разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_2 . Факт спільного проживання не є простою формальністю реєстрації місця проживання, а відображає наявність стійких родинних та побутових зав`язків, спільного ведення господарства та користування майном. Відсутність заяви про відмову від спадщини з боку ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк є юридичним підтвердженням його волі на прийняття спадщини. Таким чином, згідно з імперативними приписами закону, він вважається таким, що прийняв спадщину автоматично, в силу факту спільного проживання. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2026 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Лошкарьова ФА. відмовлено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - закрито.
Ухвала мотивована відсутністю у даній справі правонаступників після смерті відповідачки ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Лошкарьов ФА. подав апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції із зобов`язанням здійснити процесуальну заміну померлої відповідачки на її належного правонаступника, який прийняв спадщину в силу закону.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що закон захищає права кредиторів спадкодавця саме через механізм визнання фактичного прийняття спадщини, не дозволяючи спадкоємцям користуватися майном без несення відповідальності за боргами шляхом банального не звернення до нотаріуса.
Апелянт акцентує увагу на тому, що фактичний вступ в управління спадковим майном з боку сина померлої відповідачки підтверджується не лише фактом його реєстрації та проживання у спірній квартирі, але й усім попереднім розвитком подій, зокрема його безпосередньою участю у фраудаторному правочині.
Так, у рамках судового процесу по справі № 766/9971/21 було доведено та юридично закріплено той факт, що померла відповідачка та її син, діючи недобросовісно та маючи на меті уникнення майнової відповідальності за шкоду, завдану позивачці залиттям квартири, уклали 30 вересня 2019 року фраудаторний договір дарування нерухомого майна. Апеляційний суд у своїй постанові від 01 грудня 2025 року чітко кваліфікував цей правочин як такий, що вчинений на шкоду кредитору, визнав цей договір недійсним та скасував державну реєстрацію права власності сина на спірну квартиру. Правовим наслідком такого судового рішення стало юридичне повернення об`єкта нерухомості у власність померлої матері, що автоматично означає включення цієї квартири до складу її спадкової маси після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що преюдиційні факти, встановлені Херсонським апеляційним судом, підтверджують не лише наявність самого активу, але й доводять факт активного володіння, користування та розпорядження цим майном з боку сина померлої відповідачки. Син відповідачки здійснював цілеспрямовані дії щодо цієї квартири: він брав безпосередню участь у фраудаторній схемі, приймав квартиру у фіктивний дар, продовжував у ній постійно проживати та безперешкодно користуватися нею як за життя матері, так і після її смерті. Відповідно до сталої та багаторічної практики Верховного Суду, фактичний вступ в управління або володіння навіть частиною спадкового майна, підтримання його у належному стані, сплата комунальних послуг чи просте спільне проживання у спадковому майні свідчить про безумовне прийняття спадщини в цілому. Скасування фіктивної реєстрації за сином і повернення майна до спадщини прямо та недвозначно свідчить про те, що актив існує, і син, як особа, що здійснила фактичне управління майном та прийняла спадщину спільним проживанням, є єдиним, належним та законним правонаступником померлої відповідачки.
Підсумовуючи викладене, адвокатом Лошкарьовим Ф.А. зазначено, що ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2026 року про закриття провадження у справі № 766/14076/18 не є законною та обґрунтованою. Суд першої інстанції вийшов за межі правового поля, проігнорувавши імперативну норму частини третьої статті 1268 ЦК України щодо презумпції прийняття спадщини, знехтувавши преюдиційними фактами щодо наявності спадкового майна, встановленими у справі № 766/9971/21, та прямо порушивши попередні вказівки апеляційного суду щодо допустимості правонаступництва у таких деліктних зобов`язаннях.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Лошкарьова ФА. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх явка обов`язковою не визнавалась, доказів поважності причин неявки у судове засідання не надано, а відповідно до ч.2ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце її розгляду не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, проте після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні спадкоємці, а визначена стороною позивача особа в якості правонаступника, такою не є, виходячи з письмових доказів у справі.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи у липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок затоплення відповідачкою належної їй квартири.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений актовий запис №253.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 жовтня 2025 року витребувано з Третьої Херсонської державної нотаріальної контори відомості чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно до отриманої інформації з Третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2025 року за № 242/01-16 – після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась. 
Згідно пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, у разі якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1)особисті немайнові права;
2)право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3)право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4)права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5)права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Як вбачається з предмету позову, в даному випадку виниклі правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок затоплення квартири, не є особистими правовідносинами, що не допускають правонаступництво, оскільки здійснення цього права не пов`язане з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.
Відповідно до статті 1268 ЦК України визначено три способи неприйняття спадщини: неподання заяви спадкоємцями про прийняття спадщини на протязі 6 місяців в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини; не проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини; наявність відмови від спадщини осіб, які проживають зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.
Здійснюючи процесуальну дію щодо закриття вказаного провадження, суд наголосив, що станом на день постановлення оскаржуваної ухвали доказів наявності правонаступників немає, а саме: спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття спадщини не подані, строк подання заяви про прийняття спадщини сплив, виходячи з дати її відкриття, а твердження сторони позивача про наявність правонаступника носить характер припущення.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо закриття провадження у справі, оскільки ним належним чином не перевірено коло спадкоємців відповідача, відсутній відповідний запит до адресної довідки та не встановлювалися обставини щодо проживання з відповідачем на момент відкриття спадщини осіб та всі можливі способи як прийняття ними так і можливої відмови від спадщини осіб, які могли бути потенційними спадкоємцями.
Сама по собі невидача свідоцтва про права на спадщину у зв`язку з невстановленням кола спадкоємців не може слугувати підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Крім того, відповідно до положень статті 1277 ЦК України за умов відсутності спадкоємців за заповітом та законом спадщину отримує у власність територіальна громада.
Згідно частин 1,5,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, підлягає задоволенню, ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2026 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         Л.А.Приходько

Судді:          Л.В.Базіль

В.О.Бездрабко