Справа № 462/8512/25 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І. 
Провадження № 33/811/166/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Заремби Ольги Вікторівни, адвоката Мацюка Василя Семеновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Заремби Ольги Вікторівни на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 гривень судового збору.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 22.10.2025 о 14 год 53 хв за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 228 керував транспортним засобом марки «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Drager Alcotest 6820 ARJL0264». Результат огляду: 1.92 проміле. Тест: 2206. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Заремба О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, але в іншому складі.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Заремби О.В., відтак вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Звертає увагу на те, що 15 січня 2026 року між ОСОБА_2 та захисником був укладений договір про надання йому правової допомоги у вказаній вище справі пpо адміністративне правопорушення, призначеній до судового розгляду на 16 січня 2026 року. «15» січня 2026 року, тобто заздалегідь, захисник скерувала по системі ЄСІТС клопотання на адресу Залізничного районного суду м. Львова про відкладення судового розгляду вказаної вище справи на незначний термін і надання їй можливості ознайомитися з її матеріалами з тим, щоб підготувалась до захисту інтересів ОСОБА_3 . Також на адресу суду були скеровані належним чином оформлені документи, які підтверджували її статус захисника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Ця кореспонденція була отримана Залізничним районним судом м. Львова, а вона обґрунтовано розраховувала, що 16 січня засідання не відбудеться з вказаних у клопотанні підстав. Натомість, 16 січня 2026 року Залізничний районний суд м Львова розглянув вказану вище справу по суті та ухвалив оскаржувану постанову. При цьому головуючий не тільки не розглянув заявленого мною клопотання, але навіть не згадав про таке у тексті оскаржуваного судового рішення.
Наголошує, що суд не вказав, на підставі якого засобу доказування дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 не тільки спілкувався 22 жовтня 2025 року з працівниками поліції у стані начебто алкогольного (як вважають останні) сп`яніння, але ще й керував у цей день у такому стані автомобілем, відомості про який занесені до протоколу про адміністративне правопорушення. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України є не сам по собі стан алкогольного чи іншого сп`яніння особи, а керування нею у такому стані транспортним засобом, що повинно підтверджуватися доказами, спроможними у своїй сукупності довести обставини начебто вчиненого правопорушення.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Натомість захисник адвокат Заремба О.В. та захисник адвокат Мацюк В.С. не заперечили про розгляд апеляційної скарги у відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисників адвоката Зарембу О.В., адвоката Мацюка В.С. на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490778 від 22.10.2025(а.с.1); роздруківці з приладу “Alkotest Drager 6820”, результат тесту 1,92 ‰(а.с.2); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5993286 від 22.10.2025 (а.с.6); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(а.с.3); відеозаписі події, який підтверджує обставини викладені в протоколі серії ЕПР1 № 490778 від 22.10.2025 (а.с.4); та інших матеріалах адміністративної справи, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.
З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 1,92 ‰, що підтверджується також відповідною роздруківкою.
Окрім цього, як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до даних якого огляд ОСОБА_3 проводився за допомогою приладу “Alkotest Drager 6820” у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У графі “з результатами згоден” наявний підпис ОСОБА_3 , що свідчить про згоду останнього з результатом (а.с.3).
Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, а також, що ОСОБА_4 проходить огляд на стан сп`яніння на приладі “Драгер”, результат тесту – 1,92 ‰. 
Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Твердження апелянта про відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним й до уваги не бере та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення останнім відповідальності за скоєне.
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.   
Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490778 від 22.10.2025 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_3 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» не висловлював.
Доводи, висловлені захисниками при перегляді справи судом апеляційної інстанції, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_2 вимог п.2.9а Правил дорожнього руху за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені ст. 268 КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки справу було розглянуто за його відсутності та відсутності захисника, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 та його захисниками не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги апелянта безпідставними і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення, та не спростовують порушення ОСОБА_1 , вимог п.2.9а Правил дорожнього руху за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною є безпідставними.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Оскільки, водій ОСОБА_1 , 22.10.2025 о 14 год 53 хв за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 228 керував транспортним засобом марки «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Drager Alcotest 6820 ARJL0264». Результат огляду: 1.92 проміле. Тест: 2206. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, жодним чином не спростовано.
Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та є безальтернативним.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Заремби Ольги Вікторівни залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя   Л.Я. Гончарук