Справа № 583/5827/25
Провадження № 2/545/859/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Синегуб Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №200189664 від 28.02.2019 в сумі 14285,90 грн., сплачену суму судового збору 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
В обґрунтування зазначив, що між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено 28.02.2019 кредитний договір №200189664, згідно з умовами якого відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит у сумі 23528 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Відповідач у відповідності до графіку кредитні кошти не повернув та не сплатив комісію, проценти за користування кредитом. АТ «Банк Форвард» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 
Також, згідно з умовами договору відступлення прав вимоги АТ «Банк Форвард» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а відтак позивачем набуто право вимоги за вказаним кредитним договором до  ОСОБА_1 . Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №200189664 від 28.02.2019 становить 14285,9 грн., а саме: 9416,83 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 0,22 грн. – заборгованість за відсотками, 4868,85 грн. – заборгованість за комісією.
Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.52).
У відзиві на позовну заяву відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК Кредит-Капітал» зважаючи на наступне. Починаючи з самого початку графіку погашення кредиту – березня 2019 року, нею здійснювались регулярні платежі в погашення кредиту, відсотків та додаткових платежів. В подальшому, у зв`язку з погіршенням фінансового стану, вона здійснювала нерегулярні платежі з метою погашення кредиту, порушуючи при цьому графік погашення кредиту, але 07.12.2021 здійснила достроковий останній платіж на рахунок Банку в рахунок погашення тіла кредиту, відсотків за кредитом та інших платежів за вищезазначеним кредитним договором, а тому подальше погашення кредиту не здійснювала у зв`язку з повним погашенням кредиту. Твердження позивача про те, що ним на її адресу була направлена письмова вимога про добровільне погашення кредиту є неправдивими так як з 14.07.2024 постійно зареєстрована та проживає за іншою адресою, відомою позивачу. Також заявлений розмір позовних вимог не підтверджується детальним та зрозумілим розрахунком, а виписка по особовому рахунку є незрозумілою. Окрім того, сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. є завищеною та неспіврозмірною із сумою позовних вимог.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність.
Відповідач направила на адресу суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнає, заперечення проти позову викладені у відзиві на позовну заяву, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 28.02.2019 звернулася до АТ «Банк Форвард» з пропозицією (офертою) укласти кредитний договір №200189664, назва продукту: Швидкі гроші дистанційний, та просила видати їй кредит на суму 23528 грн. на таких умовах: строк кредиту - 1097 днів з 28.02.2019 до 28.02.2022; ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) - 0.01 % річних; ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу): 0,00001 % річних; разова комісія - 0.00 грн.; щомісячна комісія 938,77 грн. (а.с.12,13).
Договір включає Програму добровільного страхування життя. Плата за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячна) 2,5% від суми кредиту.
ОСОБА_1 просила банк на умовах, викладених в цій оферті, Умовах надання та обслуговування кредитів АТ «Банк Форвард», зазначених в розділі «Кредитний договір» укласти з нею кредитний договір, у рамках якого зокрема:
- відкрити рахунок у валюті гривні, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором (далі - рахунок). Номер рахунку зазначений в графі «Рахунок для погашення заборгованості» розділу «Кредитний договір» ІБ; 
- надати їй кредит в сумі, зазначеній в графі «Сума Кредиту» Розділу «Кредитний договір» ІБ, шляхом зарахування суми Кредиту на Рахунок та її подальшого безготівкового переказу з Рахунку згідно з дорученням Клієнта, викладеним нижче в даному пункту Оферти; 
- випустити на її ім`я платіжну картку, найменування якої вказане в графі «Тип картки» Розділу інформація про Картку;
- відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні, для використання в рамках Договору про Картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням Картки, з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку (далі - Рахунок Картки) та який забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.
Оферта підписана особисто ОСОБА_1 , а АТ «Банк Форвард» акцептував вказану оферту та 28.02.2019 видав ОСОБА_1 кредит у розмірі 23528 грн. шляхом безготівкового зарахування коштів на рахунок відповідачки, що підтверджується випискою по рахунку відповідачки (а.с.23).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №200226546 від 28.02.2019 року, складений АТ «Банк Форвард», судом вбачається, що відповідач погашала взятий кредит, сплатила 25920 грн. заборгованості за кредитом, нараховано відсотків – 0,93 грн. (сплачено 3,14 грн.), нараховано комісії 30081,87 грн. (сплачено комісії 19280,40 грн.).
Позивач у позовній заяві зазначив, що АТ «Банк Форвард» повністю свої зобов`язання за угодою перед відповідачем виконав, надав кредитні кошти в сумі 23528 грн., відповідач кредит отримала, але свої зобов`язання щодо повернення коштів виконала частково. Таким чином, у відповідача сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 14285,90 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9416,83 грн., заборгованості за відсотками в сумі 0,22 грн., заборгованість за комісією в сумі 4868,85 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1054 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Установлено, що 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» (Банк) та позивачем (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, за яким позивач зобов`язався сплатити АТ «Банк Форвард» суму фінансування, АТ «Банк Форвард» зобов`язався відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами відповідно до Реєстру боржників (а.с.31-33).
Згідно з п. 2 Договору права вимоги переходять до ТОВ «Кредит-Капітал» у день укладення цього Договору, але не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 Договору.
Пунктом 4 Договору встановлено, що за відступлення прав вимоги Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у розмірі 69 349 284,90 грн (ціна Договору).
Платіжною інструкцією від 23.07.2024 підтверджується сплата позивачем АТ «Банк Форвард» ціни Договору у повному обсязі (а.с.35).
Згідно з договором факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до витягу з Реєстру договорів до Договору про відступлення прав вимоги у вказаному Реєстрі за № 8797 зазначено відомості про ОСОБА_1 , номер кредитного договору 200189664, дата договору 28.02.2019, заборгованість за тілом кредиту 9416,83 грн., заборгованість за відсотками – 0,22 грн., заборгованість за комісією 4868,85 грн., загальний залишок заборгованості 14285,90 грн. (а.с.34).
Відповідно до досудової вимоги від 09.06.2025 позивач звернувся до  ОСОБА_1 з вимогою негайно сплатити заборгованість у розмірі 14285,90 грн. за вказаними реквізитами (зворот а.с.35).
Отже, позивач вважає, що саме у такому обсязі до нього від АТ «Банк Форвард» перейшло право вимоги до відповідача за Договором від 25.07.2024.
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Банк Форвард», станом на 24.07.2024, нарахував відповідачу заборгованість у розмірі 14285,90 грн., з них заборгованість за тілом кредиту 9416,83 грн., заборгованість за відсотками – 0,22 грн., заборгованість за комісією 4868,85 грн.
Так, кредитним договором №200189664 від 28.02.2019, укладеним між АТ «Форвард Банк» та відповідачем, передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 938,77 грн. (2,5% від суми кредиту).
Однак, у кредитному договорі не зазначено, які саме послуги банку включено до обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017, передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Тобто по суті умови кредитного договору щодо комісії включають у себе ті послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які банк зобов`язаний був відповідачці надавати безоплатно.
Щодо надання відповідачу інших, крім передбачених ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» безоплатних послуг за обслуговування кредитної заборгованості, то відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що такі послуги відповідачу дійсно надавалися.
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Оскільки у кредитному договорі банк включив до переліку послуг, які входять в обслуговування кредитної заборгованості ті послуги, які зобов`язаний надавати безоплатно, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд вважає, що встановленням в кредитному договорі щомісячної сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5 % від суми кредиту, що складає 938,77 грн. на місяць, внесено істотний дисбаланс в договірні права та обов`язки на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливими. Так, загальний розмір нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, як вбачається з розрахунку заборгованості (30081,87 грн.), суттєво перевищує як розмір процентів за користування кредитом, так і розмір самого кредиту (23528 грн.), отриманого відповідачем для власних потреб, що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.
Позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які були надані Банком відповідачу за таку плату.
Позивач в порушення норм статей 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність нарахування комісії в розмірі 4868,85 грн., а тому у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості суд відмовляє.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9416,83 грн. та за відсотками у розмірі 0,22 грн., суд дійшов висновку, що сплачені нею кошти у розмірі 25920 грн. на погашення кредиту АТ «Банк Форвард» неправомірно зарахував на погашення комісій, тоді як вони повинні були бути зарахованими на погашення відсотків та тіла кредиту, а тому відповідач виконала свої зобов`язання перед АТ «Банк форвард» станом на 24.07.2024.
Відтак за Договором про відступлення прав вимоги, укладеним 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та позивачем, права вимоги за укладеним 28.02.2019 між відповідачем та АТ «Банк Форвард» кредитним договором №200189664 до позивача не перейшли у зв`язку із повним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед кредитором АТ «Банк Форвард» до моменту укладення Договору про відступлення прав вимоги.
З огляду на вищевикладене, позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір у розмірі 2422,40 грн., суд залишає за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України,
вирішив:
у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення виготовлено 09.03.2026.

Суддя    О. В. Любчик