Справа № 127/40/26 
Провадження № 33/801/329/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський О. В.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,
розглянувши за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бикова Дмитра Юрійовича, потерпілого ОСОБА_2 
апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бикова Дмитра Юрійовича
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552532, складеним 27 грудня 2025 року о 22 год 25 хв, – водій ОСОБА_1 27 грудня 2025 року о 21:50 год в м. Вінниця, провулок Турбівський, 7, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час зміни напрямку та перестроювання, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим порушив вимоги п. 10.1, п. 2.3.б ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. на користь держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Биков Д. Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що первинну апеляційну скаргу було подано в межах установленого законом строку, однак у зв`язку з технічною помилкою при її поданні вона була повернута постановою Вінницького апеляційного суду від 09 березня 2026 року.
По суті апеляційних вимог захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції проігноровано письмові пояснення сторони захисту, оскільки в оскаржуваній постанові суду відсутня будь-яка належна правова оцінка цих доводів та мотиви їх відхилення. 
Захисник зазначає, що в діях ОСОБА_1 не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки на час події дорожнє покриття було слизьким через опади у вигляді снігу з дощем, що призвело до зниження зчеплення коліс транспортного засобу з проїзною частиною та об`єктивно ускладнювало можливість своєчасного гальмування й маневрування. При цьому враховуючи темний час доби, обмежену видимість та взаємне розташування транспортних засобів, ОСОБА_1 об`єктивно не мав можливості своєчасно виявити транспортний засіб Hyndai, котрий потрапив у «сліпу зону», що виключало можливість запобігання зіткнення з його боку. 
У судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник ОСОБА_1 – адвокат Биков Д. Ю. доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав, просить її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. Проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не заперечує.
Потерпілий ОСОБА_2 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку та апеляційна скарга підлягають до задоволення, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Оскаржувану постанову Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено 26 лютого 2026 року, отже останнім днем строку на апеляційне оскарження було 08 березня 2026 року (вихідний день – неділя). 
Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу захисником Биковим Д. Ю. вперше подано через підсистему «Електронний суд» 04 березня 2026 року, тобто в межах установленого законом строку. Водночас постановою Вінницького апеляційного суду від 09 березня 2026 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю підтвердження повноважень на оскарження постанови суду першої інстанції.
Повторно апеляційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд» 10 березня 2026 року.
За таких обставин, з метою недопущення порушення права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 124 КУпАП визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до положень п. 2.3.б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 26 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом першої інстанції, за наслідками розгляду справи, встановлено, що матеріали справи містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №552532 від 27 грудня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 27 грудня 2025 року о 21 год. 50 хв. в м. Вінниця, провулок Турбівський, 7, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час зміни напрямку та перестроювання, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком (а. с. 1);
- схема ДТП, що повністю відповідає обставинам викладеним у протоколі (а. с. 3);
- письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 (а. с. 4, 5).
Перевіривши наявні в матеріалах справи докази апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, доведена матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ДТП сталося внаслідок погодних умов, судом відхиляться у зв`язку з наступним.
Відповідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Апеляційний суд виходить з того, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад ожеледиця, інші складні погодні умови або повалене дерево), так і виду людських помилок, необережності, необачності, а також порушення ПДР. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як наприклад обмеження швидкості, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.
Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для всіх інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Виходячи з цих міркувань, апеляційний суд вважає, що наявність ожеледиці на покритті проїзної частини, несприятливих погодних умов, зобов`язувало водія ОСОБА_1 враховувати вказану дорожню обстановку та вживати заходи щодо безпечності дорожнього руху (дотримуватись безпечної швидкості та безпечного інтервалу).
Безпідставними є й посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 об`єктивно не мав можливості своєчасно виявити транспортний засіб марки «Hyundai», який нібито перебував у «сліпій зоні», що, за твердженням сторони захисту, виключало можливість запобігання зіткненню. Такі доводи мають характер припущення, не підтверджені належними та допустимими доказами і ґрунтуються виключно на суб`єктивній оцінці сторони захисту, а не на встановлених судом фактичних обставинах справи.
Окрім цього, суд зазначає, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, може виражатися як у формі умислу, так і необережності, зокрема у вигляді неуважності чи самовпевненості. Таким чином, для наявності складу правопорушення достатнім є встановлення факту порушення Правил дорожнього руху України та причинного зв`язку між таким порушенням і дорожньо-транспортною пригодою, незалежно від того, чи мав правопорушник реальну можливість уникнути зіткнення.
Разом із тим, сторона захисту не скористалася правом на ініціювання призначення судової автотехнічної експертизи ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані на стадії апеляційного перегляду, обмежившись лише формальними твердженнями щодо наявності «сліпої зони» та неможливості запобігання зіткненню, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваній постанові суду відсутня будь-яка належна правова оцінка доводів сторони захисту та мотиви їх відхилення, апеляційний суд вважає неспроможними. 
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, зазначивши про наявність заперечень ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бикова Д. Ю., надав їм оцінку у сукупності з іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та навів належні мотиви для висновку про наявність у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
При цьому обов`язок суду щодо мотивування рішення не передбачає необхідності детального відтворення кожного доводу сторони захисту та окремого обґрунтування причин його відхилення, особливо у випадку, коли такі доводи мають відверто формальний характер, не підтверджені належними доказами та є юридично неспроможними.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Бикову Дмитру Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бикова Дмитра Юрійовича, залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя	М. В. Матківська