Подільський районний суд міста Києва

Справа № 758/12219/24 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2026 року м. Київ 

Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 , 
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2024 року за №12024100070001972 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лишня Макарівського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01.09.2023 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним трактором колісним «Беларус-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом «8545-5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався в правій смузі руху, з двох наявних, проїзної частини вулиці Володимирський узвіз зі сторони вулиці Боричів узвіз в напрямку Європейської площі в місті Києві. 
Рухаючись у вказаному напрямку, водій трактора «МТЗ-82», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 пригальмував з метою подальшого виконання маневру розвороту ліворуч в невстановленому для цього місці.
В цей час, в лівій смузі, попутного для ОСОБА_6 напрямку, рухались мотоцикли «КТМ Duke890 R», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 та «Kawasaki Ninja», реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 , будучи не уважним, усвідомлюючи, що порушує вимоги Правил дорожнього руху України, перед початком виконання маневру розвороту не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, заїхав в ліву смугу, не давши дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку, чим порушив Правила дорожнього руху України. 
Під час руху водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3(б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України:
- п.1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п.2.3(б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п.10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.10.3: у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.;
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним трактором, рухаючись по вищезазначеній проїзній частині, перед зміною напрямку руху та перестроюванням не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та почав виконувати розворот, виїхавши в ліву смугу.
Внаслідок чого, водій ОСОБА_6 на керованому тракторі трактором колісним «Беларус-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом «8545-5», реєстраційний номер НОМЕР_3 , допустив зіткнення із мотоциклом «КТМ Duke890 R», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 та мотоциклом «Kawasaki Ninja», реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 , які рухались в попутному напрямку.
Місце дорожньо-транспортної пригоди - проїжджа частина вулиці Володимирський узвіз, біля будинку №11, що територіально відноситься до Подільського району міста Києва.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №042-1472-2024 від 23.09.2024, отримав наступні тілесні ушкодження: 
а) закрита травма хребта: компресійно-уламковий перелом 5,6,7 грудних хребців (TS-T7), перелом правої бічної дужки шостого грудного хребця (Т6), перелом поперечного відростку сьомого грудного хребця (Т7) праворуч без зміщення уламків;
б) закрита травма грудної клітки: мінімальний правобічний пневмоторакс, перелом правої ключиці, перелом правої лопатки.
Кожне з вказаних тілесних ушкоджень відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.
Також, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №042-1471-2024 від 23.09.2024, отримав наступні тілесні ушкодження: 
а) закрита травма правого гомілково-ступневого суглоба: перелом малогомілкової кістки в дистальній третині зі зміщенням уламків, розрив між-гомілкового синдесмозу гомілки, крайовий перелом заднього краю великогомілкової кістки, підвивих правої стопи назовні.
Вказане тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Виявлене ушкодження не має ознак небезпеки для життя.
Порушення вимог пунктів: 10.1, 10.3 водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що 01.09.2023 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, керуючи трактором, рухався в правій смузі руху проїзної частини вулиці Володимирський узвіз зі сторони вулиці Боричів узвіз в напрямку Європейської площі в місті Києві. Маючи намір здійснити розворот ліворуч у невстановленому для цього місці, не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, здійснив даний маневр, під час якого допустив зіткнення з двома мотоциклами, під керуванням потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що рухалися у попутному напрямку у лівій смузі руху. Вказав, що знав про заборону виконання розвороту в даному місці, однак, подивившись, що по сторонах немає транспортних засобів, вирішив розвернутися. Коли помітив мотоцикли, почав гальмування, зупинився та залишався на місці події до приїзду працівників поліції. Зазначив, що має приблизно сорок років водійського стажу, ніколи до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався. 
Вказав, що щиро шкодує про вчинене, не бажав настання таких наслідків, не оспорює того факту, що порушив зазначені в обвинувальному акті пункти ПДР. Просив врахувати, що має намір відшкодувати завдану потерпілим шкоду, також раніше зустрічався з останніми для обговорення суми компенсації. Окрім цього, зазначив, що зараз ніде не працює, переніс операційне втручання, після якого у нього було виявлено тяжке захворювання, на даний час проходить лікування, є особою з ІІ групою інвалідності. 
При вирішенні питання стягнення моральної та майнової шкоди за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_4 поклався на розсуд суду, просив врахувати незадовільний стан здоров`я, оперативне втручання та лікування,.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив цивільний позов задовольнити з підстав, у ньому зазначених. 
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив, що наміру подавати цивільний позов не має. 
При призначенні міри покарання ОСОБА_6 потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що покладаються на розсуд суду. 
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням цивільного позову, даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження. 
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
При визначенні виду та міри покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його особисте ставлення до вчиненого діяння, про яке щиро шкодує. Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 у зв`язку із важким захворюванням ніде не працює, проходить курс лікування, є особою з інвалідністю ІІ групи. 
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд враховує наслідки від скоєння кримінального правопорушення, зокрема заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
З огляну на викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого, конкретних обставин справи, з огляду на особу винного, приймаючи до уваги відношення останнього до вчиненого, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, стан здоров`я обвинуваченого та наявність групи інвалідності, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у межах санкції статті у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.
Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 130 000 грн., моральної шкоди на суму 100 000 грн., витрати на правову допомогу - 10 000 грн. 
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що на лікування травм, отриманих внаслідок ДТП, витратив близько 130 000 грн., на підтвердження надав відповідні рахунки, товарні чеки та квитанції, що долучено до цивільного позову. Вказав, що на даний час досі проходить лікування. Вимогу відшкодування йому моральної шкоди обґрунтовує тим, що в результаті ДТП було порушено його звичний життєвий устрій. Пояснив, що внаслідок отриманих травм пережив значні моральні та душевні страждання, на деякий час втратив працездатність, та не міг далі забезпечувати звичний для себе рівень життя. 
Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
На підставі ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Обвинувачений ОСОБА_6 (цивільний відповідач) в судовому засіданні пред`явлені до нього позовні вимоги на початку судового розгляду визнав частково, а саме в повному обсязі матеріальну шкоду, та частково моральну у розмірі 50 000 гривень. В подальшому зазначив, що покладається на розсуд суду, оскільки проходить курс лікування, має незадовільний стан здоров`я та коштів на відшкодування шкоди потерпілого в нього немає.
Суд вважає, що вимоги потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 89 129 грн. 41 коп., що підтверджено відповідним рахунком на оплату та товарним чеком.
В іншій частині позов про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог.
Щодо вимоги про відшкодування заявленої потерпілим моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. суд зазначає наступне. 
Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням іншим обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану (п. 9 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
Обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння і її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, з`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
На думку суду, наведені вище обставини закономірно породжували підстави для моральних страждань у потерпілого ОСОБА_4 . Суд враховує, що внаслідок отриманих травм потерпілий проходив лікування, внаслідок чого тимчасово втратив працездатність, а отже було кримінально-протиправними діями обвинуваченого було порушено звичний життєвий устрій потерпілого. Таким чином, вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 змінило звичайний спосіб життя потерпілого ОСОБА_4 , що завдало останньому глибоких душевних переживань. 
Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. На це вказав Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2024 року по справі №293/174/23.
Зважаючи на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, дослідивши позовні вимоги з додатками, вислухавши пояснення потерпілого, суд вважає доведеним факт заподіяння потерпілому ОСОБА_4 моральної шкоди на суму 50 000 грн. 
На підставі викладеного, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково. 
Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як встановлено судом, розмір витрат на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судової автотехнічної експертизи №3503-Е від 23.09.2024 складають 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн., 80 коп. 
Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначеної експертизи в сумі 7572 грн. 80 коп.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Накладений за ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05.09.2024 року арешт - скасувати. 
Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 51 000 грн. 00 коп. (п`ятдесят одна тисяча грн. 00 коп.), з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 89 129 грн. 41 коп., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., 00 коп. , а всього 139 129 грн. 41 коп. (сто тридцять дев`ять тисяч сто двадцять дев`ять грн. 41 коп.).
Речові докази:
- мотоцикл марки «Kawasaki Ninja», державний номерний знак НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_7 , 2012 року випуску, синього кольору - повернути у власність потерпілому ОСОБА_4 ; 
- мотоцикл марки «КТМ 890 Duke R», державний номерний знак НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_9 , 2022 року випуску, оранжевого кольору - повернути у власність потерпілому ОСОБА_5 ; 
- трактор колісний «Беларус-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом « НОМЕР_10 », реєстраційний номер НОМЕР_3 - залишити у КП ШЕУ Подільського району. 
Арешт з майна, а саме з: 
-мотоцикла марки «КТМ 890 Duke R», державний номерний знак НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_9 , 2022 року випуску, оранжевого кольору власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - скасувати. 
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 7 572 рн. 80 коп. (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 80 коп.). 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1