Справа № 484/6952/25 
Провадження № 2/484/352/26 

Рішення
іменем України
(заочне)

23.04.2026 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді: Максютенко О.А. 
при секретарі: Завірюха В.Ю.
за участі представника позивачів адвоката Гуменюк А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , Ременюк Віктора Володимировича, який діє в інтересах: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням
встановив
представник позивачів – адвокат Гуменюк А.А. звернулась до суду з позовом про стягнення спричиненої моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідача ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років, справа № 484/7200/24, провадження № 1-кп/484/169/25, кримінальне провадження № 12024152110000991.
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5 . 
Представник позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішення суду було розірвано 29.05.2018 року. Від шлюбу у них народились діти, позивачі по справі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з батьком ОСОБА_6 та з 2019 року вони всі переїхали на постійне місце проживання до м.Хмельницького.
В 2024 році він працівників правоохоронних органів їм стало відомо, що ОСОБА_5 померла в наслідок злочинних дій ОСОБА_4 . 
Таким чином, умисними діями відповідача, які спричинили смерть матері ОСОБА_5 позивачам по справі її дітям завдано психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування, яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань складає по одному мільйону гривень на кожну дитину.
Враховуючи вищевикладене позивачі в особі їх представника просять суд стягнути з відповідача на їх користь спричинену моральну шкоду в розмірі один мільйон гривень на кожного позивача та 20 тис грн витрат на правову допомогу на користь представника позивача ОСОБА_6 . 
Ухвалою суду від 26.12.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Відповідач своїм правом надання відзиву не скористався.
04.03.2026 року підготовче судове засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивачів адвокат Гусменюк А.П. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач про слухання справи повідомлений належним чином.
14.04.2026 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України.
Заслухавши думку учасника судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Зі змісту вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.02.2025 року судом вбачається, що в другій половині вересня 2024 року, близько 21.00 години ОСОБА_4 , приїхав до своєї співмешканки ОСОБА_5 , яка на той час перебувала в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт. ОСОБА_4 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, відкритою долонею правої руки наніс декілька ляпасів (не менше трьох) по обличчю ОСОБА_5 від яких остання впала на підлогу, потім взяв дерев`яний стілець, який знаходився у веранді вказаного будинку та наніс ним близько 10 ударів по кінцівках тулубу та голові ОСОБА_5 , яка лежала на підлозі у спальній кімнаті будинку, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою смерть потерпілої. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому зв`язку з причиною смерті. В нічний час, ОСОБА_4 розуміючи, що спричинив тілесні ушкодження, які в подальшому призвели до смерті ОСОБА_5 , з метою приховування слідів злочину, повернувся до вказаного домоволодіння, повантажив тіло ОСОБА_5 , до автомобіля та вивіз його до лісового насадження за межами сщ. Бандурка Первомайського району Миколаївської області де закопав його. Судом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопрушення, передбачсеного ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляду восьми років позбавлення волі.
Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина перша статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Вирішуючи питання щодо позовних вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Як зазначено в ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Так, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
Позивачі звертаючись до суду з позовом в частині відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, вони зазнали шкоди, яка виражається в заподіянні значного стресу – втрата матері, пережили емоційне потрясіння, тривогу, страх. Мають негативні наслідки психосоматичні та психоемоційні зміни: порушення сну, швидка втома, пасивність, поганий настрій, пригніченість, дратівливість, чутливість.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінюючи надані суду докази суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Суд враховує те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачам моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача позивачам завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вбивства їх матері.
Суд погоджується з доводами позивачів про те, що діями відповідача позивачам спричинено душевні страждання, що потягли за собою негативні зміни у їх житті, вплинули на стан її психічного здоров`я.
Отже, підсумовуючи наведене, суд вважає доведеним, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачам завдано моральної шкоди.
Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм та враховує характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, втрата матері, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
З урахуванням усього викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі один мільйон гривень на користь кожного позивача, яка буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що в позовній заяві представник позивача вказала, що розмір гонорару, який позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_10 їй сплатили становить 20 тис грн, та зазначила, що докази сплати будуть надані. Однак, в судовому засіданні будь-яких доказів сплати правової допомоги не було надано та заяв про надання таких доказів протягом 15-ти днів після ухвалення рішення не надавалось.
Отже, вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 тис грн з відповідача задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питананя про стягнення судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 16640 грн. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
ухвалив
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в розмірі один мільйон гривень. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 спричинену моральну шкоду в розмірі один мільйон гривень. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 спричинену моральну шкоду в розмірі один мільйон гривень. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму судового збору у розмірі 16640 грн. 
В задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.
Повний текст судового рішення виготовлено та проголошено 23.04.2026 року. 
Відомості про сторони:
Позивачі: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник позивачів: ОСОБА_6 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований АДРЕСА_1 .
Суддя