Справа № 524/2849/26
Провадження № 1-кп/524/503/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 березня 2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря – ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження (до суду не викликались на підставі ч.2 ст.381 КПК України):
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 
захисник ОСОБА_5 
потерпілий ОСОБА_6 
розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 12026175500000030 по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Бриньковська Приморсько – Ахтарського району, Краснодарського краю, РФ, громадянина України, українця, з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ФОП, статусу учасника бойових дій не маючого, військовослужбовцем ЗСУ не являється, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
20.01.2026 року, близько о 07 год. 50 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку 49 по Автокразівському бульвару в м. Кременчук, де у цей час також перебував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який сидів у власному транспортному засобі за кермом, з яким у нього виник словесний конфлікт.
У ході вказаного конфлікту у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись біля відчинених дверей автомобіля у якому сидів ОСОБА_6 , дістав правою рукою з кишені куртки аерозольний балончик з речовиною невстановленої під час досудового розслідування дії та застосував невідому речовину в очі, обличчя та шию ОСОБА_6 . Після вчинення протиправних дій ОСОБА_4 з місця події зник.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта №122 від 04.03.2026 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку І-ІІ ст. рогівки та слизової оболонки обох очей, І-ст. шкіри обличчя та шиї, які ймовірніше за все утворились від дії хімічного реагенту, що за ступенем тяжкості, відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів, але не більше ніж 21 день, згідно п.п. 2.3.1. «А», 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою, складену за участі захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі. ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_6 також звернувся із заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Дослідивши матеріали досудового розслідування, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, його сімейний стан, стан здоров`я та вік.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд, згідно ст. 66 КК України, визнає його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, виходячи з указаної в ст. 50 КК України мети, принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, характеру вчинених ним дій та їх небезпечності, суд приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових правопорушень.
При вирішенні питання щодо заявленого прокурором цивільного позову про відшкодування витрат на лікування потерпілого, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст.12, ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Як встановлено судом, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному медичному підприємстві «Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського», де на його лікування витрачено 11426,40 грн.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.
Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Підсумовуючи вище викладене, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у сумі 11426,40 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта відсутні.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 302, 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 11426,40 грн., на користь Національної служби здоров"я України, які перерахувати користь Національної служби здоров`я, які перерахувати в дохід державного бюджету на номер рахунку: UA 108999980313020115000016706; код ЄДРПОУ 37959255, отримувач – ГУК у Полт.обл./тг м. Кременчук/24060300, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП). 
Речові докази: CD-R диск з відеозаписом з будинку № 51 по бул. Автокразівському в м. Кременчук, копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого офтальмологічного відділення № 326 на ім`я ОСОБА_6 , цифровий носій інформації – диск з відеозаписом з відео реєстратора автомобіля – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з отримання копії судового рішення.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 4 статті 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя         ОСОБА_8