ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/277/25
провадження № 2/753/2797/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Котенко Р. В., за участю секретаря судового засідання Троцковець К. В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Атаманюк В. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту нецільового використання коштів та внесення частини аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України,
ВСТАНОВИВ:
до Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту нецільового використання коштів та внесення частини аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, у якому просив визнати факт нецільового витрачання аліментів та встановити розподіл аліментів, які стягуються відповідно до судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року у справі № 753/11989/20 у співвідношенні 30% на рахунок ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей, 70% у рівних частках на рахунки, відкриті у Державному Ощадному банку України сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, просив стягнути з відповідачки судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року у справі № 753/11989/20 з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Солом`янському ВДВС у місті Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) з 28 вересня 2020 року. 
Позивач зазначає, що він постійно та вчасно сплачує аліменти в значному розмірі (в середньому 26 000,00 грн у місяць, у квітні 2023 року - 36 000,00 грн, у липні 2023 року - 36 000,00 грн, у листопаді 2024 року - 63 920,00 грн, у грудні 2024 року - 63 920 грн) та окрім аліментів забезпечує дітей необхідними речами: одягом, взуттям, іграшками, планшетами, книгами, автокріслами тощо.
Разом з тим, позивач вважає, що мати дітей - відповідачка у справі, не використовує аліменти за цільовим призначенням, а витрачає ці кошти на власні потреби.
Так, в обгрунтування своїх доводів, позивач зазначає, що не дивлячись на значні суми сплачених аліментів, він у 2021-2022 роках був змушений додатково витрачати кошти на купівлю необхідних дітям речей, зокрема, сину ОСОБА_5 він придбав велосипед, обом дітям купив телефони. Відповідачка, у свою чергу, обґрунтовувала позивачу неможливість придбання цих речей відсутністю коштів, у той час, як у будинку своєї матері робила ремонт.
У серпні 2021 року відповідач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про проведення інспекційного відвідування родини відповідача щодо цільового витрачання аліментів, проте Службою у справах дітей та сім`ї позивачу було у цьому відмовлено, оскільки встановлено, що діти фактично проживають у с. Половецьке Бердичівського району Житомирської області.
Із аналогічною заявою позивач у вересні 2021 року звернувся до Служби у справах дітей Гришковецької селищної ради, яка за результатами інспекційної перевірки надала висновок від 06 жовтня 2021 року, що одержувач аліментів забезпечує виключно базові потреби дітей, але не забезпечує потреб дітей відповідно до суми коштів, сплачених на кожну дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. 
Крім того, позивач зазначає, що діти проживають в селі, де не створені належні умови для їх розвитку, діти не відвідують гуртки або курси, які потребують витрачання коштів, відвідують державний навчальний заклад, навчання у якому є безкоштовним.
На неодноразові звернення позивача про надання інформації щодо використання аліментних коштів, відповідачка не реагувала.
Зауважує, що у жовтні 2024 року відповідачка придбала автомобіль, середня ринкова вартість якого становить 11 000$, хоча її заробітна плата не дозволяє купівлю такого транспортного засобу.
Також, позивач вказує, що відповідачка не надає йому можливості бачитись з дітьми, у зв`язку із чим є спори, які розглядаються в судовому порядку, де інтереси відповідача представляють адвокати. Відтак, позивач вважає, що кошти, які б мали витрачатись на дітей, витрачаються відповідачем на оплату послуг адвокатів, а також на сплату штрафів, покладених на відповідачку у виконавчому провадженні за невиконання рішення суду.
За підрахунками позивача середній розмір аліментів на одну дитину складає 13 000,00 грн щомісяця. Виходячи з рівності батьківських обов`язків утримувати дітей, вказує, що така ж сума коштів має витрачатись і відповідачкою. Проте, як зазначає позивач, матір дітей не тільки не виконує цього обов`язку, а й використовує аліменти у своїх власних цілях та для незаконного збагачення своєї сім`ї. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Дарницького районного суду м. Києва Котенко Р. В.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.
30 квітня 2025 року представником відповідача адвокатом Атаманюк В. І. до суду поданий відзив на позов, яким представник відповідача повідомляє, що відповідачка проти позову заперечує та зазначає, що проживає разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому місце проживання дітей разом з матір`ю визначено на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року у справі №753/12461/20.
Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року з позивача були стягнуті аліменти на утримання двох дітей на користь відповідачки у розмірі, про який зазначає позивач, та які стягуються у примусовому порядку у виконавчому провадженні із заробітної плати позивача.
Представник відповідача зазначає, що позивач вже звертався до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей та рішенням від 04 липня 2022 року у справі № 753/25698/21, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, у цьому позові було відмовлено. При цьому, представник відповідача звертає увагу, що доводи позивача у цій справі є аналогічні тим, які вже були предметом розгляду у справі № 753/25698/21.
Сторона відповідача вважає, що твердження позивача жодними належними та допустимими доказами не підтверджені та є нічим іншим як виключно суб`єктивною думкою останнього. Викладене позивачем у позовній заяві здебільшого зводиться до того, що останній не погоджується із розміром аліментів, вважає їх розмір значним, високим, завищеним тощо.
Щодо рівності батьків в утриманні дітей, представник відповідача вказує, що у той час як позивач придбав сину велосипед, відповідачка придбала велосипед за 10 000,00 грн доньці. А автокрісла, про які зазначає позивач, залишились в останнього після розірвання між сторонами шлюбу. 
На заперечення доводів про відсутність належних умов для проживання та розвитку дітей у селі, відповідач зазначає, що діти відвідують платні гуртки, а саме онлайн-школу англійської мови JustSchool, дитячо-юнацьку спортивну школу імені Віталія Лонського Кіокушинкай карате, художню студію MasterClass тощо. Належні умови проживання дітей підтверджуються Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання за місцем проживання дітей, складеними відповідною комісією.
Також, матір`ю ОСОБА_2 забезпечується відпочинок та оздоровлення дітей. Зокрема, у липні 2021 року разом із дітьми вона відпочивала в сел.Затока м. Одеса, у вересні
2023 року - у Туреччині, м. Кемер, готель AkkaAlindaHotel, 5, у вересні 2024 року - у Хмельницькій області, м. Сатанів, санаторій ARDEN PALACE MedicalResort& SPA.
Посилання на те, що ОСОБА_2 витрачає кошти на надання їй правничої допомоги та оплату штрафів з аліментів, позивачем також жодним чином не підтверджено.
Крім того, представник відповідача зауважує, що постанови державного виконавця про накладення на ОСОБА_2 штрафу за нібито невиконання судового рішення, скасовані рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року у справі № 640/31848/21 та рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року у справі № 640/35016/21.
Як зазначає представник відповідача, фактично, ініціюючи питання про розподіл стягнутих із ОСОБА_1 аліментів, останній намагається змінити спосіб їх стягнення, що належить виключно до права одержувача аліментів.
З огляду на вказане, представник відповідача просить відмовити у позові у повному обсязі.
22 травня 2025 року позивачем до суду надана відповідь на відзив, у якому зауважує, що надані стороною відповідача довідки про відвідування дітьми гуртків не містять вартості послуг. Вказує, що за результатами отриманої ним інформації, вартість гуртків, що відвідують його діти, складають незначну суму у місяць. За підрахунками позивача орієнтовна вартість усіх гуртків складає 3 400,00 грн у місць на двох дітей.
Вказує, що відповідачка здебільшого проживає у м. Києві, а дітей залишила у селі на виховання своїй матері.
Зауважує, що він завжди створював якнайкращі умови для проживання та відпочинку дітей та дружини.
При цьому вказує, що у разі задоволення позову, з огляду на розмір його заробітної плати, аліменти складатимуть більше 10 000,00 грн на двох дітей, що вже відповідно до вимог чинного законодавства є значним розміром.
Вважає, що відповідач приховує від суду інформацію щодо витрачання аліментів.
02 червня 2025 року представником відповідача адвокатом Атаманюк В. І. до суду подані заперечення на відповідь на відзив.
Представник відповідача вказує, що твердження позивача про те, що відповідачка не витрачає суму аліментів на утримання дітей, жодними належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено, є нічим іншим, як припущенням та суб`єктивним твердження останнього.
Вказує, що у дітей відкриті в АТ КБ «ПриватБанку» рахунки за вкладом Джуніор під 6,5 % річних, тому аліментні кошти, що залишаються, заощаджуються на банківських рахунках, а також акумулюються для організації відпочинку та оздоровлення дітей.
При цьому, представник відповідача вказує, що витрати відповідача, наприклад, на відпочинок та оздоровлення дітей не обмежуються вартістю путівки, а супроводжуються додатковими витратами на проїзд, харчування, проживання у готелі між пересадками у подорожі, що у сукупності складає значну суму.
Крім того, матір організовує дітям дозвілля, що також пов`язане з витратами. Так, зокрема, тільки відвідування дітьми влітку басейну складало близько 3 600,00 грн у місяць.
Тому 10 000,00 грн на двох дітей у 2025 році, про які заявляє позивач як достатні кошти на утримання дітей, враховуючи вартість комунальних послуг, одягу, навчання, продуктів харчування, є недостатніми для нормального життя та розвитку дітей.
Також, як зазначає представник відповідача, позивачу достовірно відомо, що діти забезпечені всім необхідним для їхнього належного розвитку та життя. Позивачу достовірно відомо, що стягненні з нього кошти, в рахунок аліментів, відповідачка використовує за призначенням, виключно для дітей, та в їхніх інтересах, що було підтверджено Службою у справах дітей.
На думку сторони відповідача, вказаний позов, як і всі інші дії, які вчиняє позивач по відношенню до своєї колишньої дружини, позивач використовує виключно з метою створення негативних умов для відповідачки, виходячи з образи на неї, а не в інтересах дітей.
Представник відповідача вкотре вказує на недоведеність позовних вимог та звертає увагу, що висновками за результатами відвідування щодо цільового використання аліментів на дитину від 06 жовтня 2021 року нецільового використання аліментів не підтверджено.
Ухвалою від 03 червня 2025 року закрито підготовче провадження.
У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Зазначив, що аліменти на двох його дітей стягуються з заробітної плати і складають приблизно 30 000,00 грн щомісячно на двох дітей. Вважає, що це значні кошти і вся ця сума не використовується відповідачкою саме на потреби і в інтересах дітей. При цьому, на його прохання відповідач жодного разу не надала відповіді куди саме та на які потреби вона витрачає аліментні кошти. Діти проживають в селі, нічого не відвідують окрім школи, у 2024 році здебільшого ніяких гуртків не відвідували тощо. Відповідачка вчиняє якісь дії на користь дітей тільки тоді, коли позивач ініціює питання, пов`язані з аліментами. Зокрема, відповідач вивезла дітей на оздоровлення тільки після подання ним позову про зменшення розміру аліментів.
При цьому відповідачка купила вартісний автомобіль, не маючи відповідного розміру доходу.
Позивач вважає, що отримання відповідачкою 30% аліментів (що складатиме приблизно 12 000,00 грн) буде достатнім для утримання дітей, а його вимога про зарахування 70% аліментів на рахунки в Ощадбанку відповідатиме інтересам дітей, адже до їх повноліття таким чином на рахунках буде накопичена достатньо велика сума коштів.
Позивач також звертав увагу суду, що не дивлячись на те, що він належним чином утримує дітей, відповідачка перешкоджає йому у зустрічах з дітьми, тим самим порушує його права як батька на спілкування та виховання дітей.
По суті пояснення позивача є аналогічні тим, що викладені ним у заявах по суті спору.
Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала. Зауважила, що з аналогічними аргументами позивач вже звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, проте суд йому відмовив у задоволенні позову.
Вказала, що проживання дітей у селі зумовлено воєнним станом, адже у порівнянні з м. Києвом їх перебування у с. Половецьке Бердичівського р-ну Житомирської області є більш безпечним. 
Зазначила, що вона не могла підтвердити всі витрати на дітей з 2020 року, адже не очікувала, що з неї будуть витребовувати товарні чеки. Наразі, вона збирає усі підтвердження значних витрат на дітей.
Вказала, що позивач вважає достатнім розмір аліментів у меншому розмірі тільки через те, що він необізнаний про сьогоднішню вартість дитячих речей. Так, наприклад, тільки разова купівля кілька літніх дитячих речей (шорти, футболки, лосини, сарафан) коштували 7 500,00 грн; босоніжки для доньки коштують близько 1 300,00 грн, а зимове взуття з необхідними для дітей ортопедичним устілками коштує близько 100 доларів США.
Крім того, вона постійно несе витрати, пов`язані з навчанням дітей, ремонтом у школі, проходженням донькою двічі на рік курсу масажів (500 грн один сеанс), сеансами дітей з дитячим психологом (1 000,00 грн один сеанс), стоматологічним послугами тощо.
У будь-якому разі, якщо з аліментів залишаються кошти, вони заощаджуються на відкритих на ім`я дітей рахунках у АТ КБ «ПриватБанк». 
Щодо купівлі автомобілю зауважила, що вона працює бухгалтером у ТОВ «Макіта Україна», отримує заробітну плату близько 43 000,00 грн, тож вважає, що її дохід є достатнім для купівлі такого автомобілю. При цьому ця покупка була необхідною, адже автівка використовується у тому числі для потреб дітей, а саме для поїздок на гуртки, для проведення їх дозвілля тощо.
Розподіл аліментів, про який просить позивач, вважає недоцільним та таким, що суперечить інтересам дітей, оскільки при зміні життєвих обставин, як наприклад, втрата позивачем роботи або зменшення розміру отримуваних ним доходів, 30% аліментів будуть недостатніми для утримання двох дітей.
Представник відповідача адвокат Атаманюк В. І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважала його недоведеним та необґрунтованим.
Зазначила, що позивач подав цей позов з порушенням процедури доведення нецільового використання аліментів, адже функція контролю за використанням аліментів покладена на органи опіки та піклування. Крім того, позивачем не надані докази нецільового використання аліментів.
Зауважила, що стягнення аліментів на утримання дітей у мінімальному розмірі гарантується державою, проте якщо у батька є можливість забезпечити кращий рівень життя своїх дітей, то це однозначно відповідатиме інтересам дітей на гідний рівень життя, навчання та розвитку.
Вважає, що усі доводи позивача у цій справі спрямовані по суті на незгоду із розміром аліментів, що стягуються, що вже було предметом розгляду в іншій справі, у якій у позові позивача про зменшення розміру аліментів було відмовлено. 
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області 16 липня 2025 року до суду надійшла заява, якою вони просили розглядати справу за відсутності їх представника.
Суд, заслухавши пояснення сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 10 лютого 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
Діти проживають разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 . 
Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року у справі № 753/11989/20 з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. 
Відповідно до довідки Управління бухгалтерського обліку та звітності НАБУ від 01 березня 2024 року № 07-294/6225 посадовий оклад ОСОБА_1 , який обіймав посаду завідувача Сектору внутрішнього аудиту, складає 39 600,00 грн та за період з червня 2022 року по лютий 2024 року із заробітної плати були стягнуті аліменти у загальному розмірі 452 140,32 грн.
Відповідно до довідки Управління бухгалтерського обліку та звітності НАБУ від 26 грудня 2024 року № 07-23-01/38423 із заробітної плати ОСОБА_1 , який обіймав посаду завідувача Сектору внутрішнього аудиту до 13 листопада 2024 року, а з 14 листопада 2024 року обіймає посаду начальника Відділу внутрішнього аудиту, за період з січня 2024 року по грудень 2024 року були стягнуті аліменти у загальному розмірі 319 006,40 грн.
Згідно із довідкою Управління бухгалтерського обліку та звітності НАБУ від 15 травня 2025 року № 07-23-01/14141 із заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 2025 року по квітень 2025 року були стягнуті аліменти у загальному розмірі 142 067,29 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Згідно з ч. 3 ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.
Тобто, обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів.
Також, статтею 19 Сімейного кодексу України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.
Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713.
Згідно з вказаним Порядком, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів.
Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи.
Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей.
Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі повторного впродовж року звернення платника аліментів із заявою про проведення інспекційного відвідування подається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув з дати проведення попереднього інспекційного відвідування.
Наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для відмови платнику аліментів у проведенні інспекційного відвідування одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків або інші особи, відповідно до ст. 179 СК України, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Сама неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.
На підтвердження нецільового використання аліментів відповідачем, позивачем надані висновки за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , складені 06 жовтня 2021 року Службою у справах дітей Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області.
Позивач вважає, що вказаними висновками підтверджується те, що відповідачка забезпечує за рахунок аліментів лише базові потреби дітей та розмір аліментів перевищує два прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що, на думку позивача, підтверджує стягнення значного з нього розміру аліментів та невикористання їх відповідачем у повному обсязі на потреби дітей.
Разом з тим, судом встановлено, що з вказаних висновків також вбачається, що форма висновку передбачає два варіанти використання аліментів, з яких інспектор обирає один, а саме:
-«одержувач аліментів забезпечує базові індивідуальні потреби дитини» та
-«одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини (зазначити яких)».
Відтак, обрання інспектором першого варіанту, на думку суду, не свідчить про те, що у даному випадку формулювання «базові потреби» означає виключно мінімальне забезпечення дитини необхідними потребами.
Крім того, вказані висновки містять відомості про те, що мати дітей на підтвердження цільового використання коштів надала для ознайомлення чеки, квитанцію, копію договору банківського вкладу.
При цьому, висновки містять інформацію, що за результатами бесіди з дітьми інспекторами встановлено, що діти забезпечені усім необхідним для розвитку та навчання, мають різноманітне та збалансоване харчування, гарно та корисно проводять дозвілля.
Хоча вказані висновки не містять відповідних відміток у графах «одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину)» або «одержувач аліментів не забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину)», з огляду на інформацію, яка міститься у вказаних висновках, вбачається, що аліменти використовуються за цільовим призначенням.
Докази контролю органом опіки та піклування за цільовим витрачанням аліментів відповідачкою за період з листопада 2021 року по дату звернення позивачем із цим позовом до суду (грудень 2024 ркоу), позивачем не надано.
Щодо доводів позивача про те, що діти не відвідують гуртки, відповідачка не влаштовує дітям дозвілля, що потребує витрачання коштів, суд зазначає таке.
Так, позивачем у позові вказано, що діти проживають у селі, тим самим обмежені у належному розвитку, відвідуванні гуртків тощо.
Разом з тим, у підготовчому засіданні позивачем були надані докази відвідування дітьми гуртків, проте позивач зазначав, що сукупна вартість вказаних гуртків є незначною, що підтверджує його доводи про невикористання відповідачкою усієї суми аліментів.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відвідують:
- онлайн-школу англійської мови JustSchool, що підтверджується довідками від 29 квітня 2025 року, 09 травня 2025 року. Навчання у школі є оплатним. Довідкою ФОП ОСОБА_7 від 19 травня 2025 року підтверджується оплата за навчання у вказаній школі ОСОБА_4 за період з 26 січня 2025 року по 02 травня 2025 року у загальній сумі 7 997,00 грн. Довідкою ФОП ОСОБА_7 від 19 травня 2025 року підтверджується оплата за навчання у вказаній школі ОСОБА_3 за період з 19 травня 2022 року по 30 квітня 2025 року у загальній сумі 41 437,00 грн;
- спортивну школу з кіокушинкай карате, що підтверджується довідкою Громадської організації Бердичівської міської Федерації кіокушинкай карате. При цьому відповідачкою надані докази оплати вартості кімоно у розмірі 1 306,53 грн.
- художню студію MasterClass, що підтверджується довідкою від 01 квітня 2025 року та від 15 травня 2025 року, відповідно до якої навчання є оплатним, вартість заняття - 100,00 грн, ОСОБА_4 відвідує школу один раз на тиждень.
Крім того, судом встановлено, що відповідачка витрачала кошти на відпочинок та оздоровлення дітей, у тому числі за кордоном, що не заперечувалось позивачем.
З характеристик дітей, виданих Половецьким ліцеєм 15 квітня 2025 року, вбачається, що окрім того, що діти мають позитивні характеристики, вони відвідують гуртки, мати дітей забезпечує належні умови для навчання та відпочинку, діти відвідують у позанавчальні години парки, атракціони, розважальні центри. У характеристиці ОСОБА_8 зазначено, що дівчинка щодня має бутерброди, фрукти, соки, забезпечена найкращим шкільним приладдям та цікавими книгами, дитячими енциклопедіями, підручниками та посібниками. Дівчинка одягнена згідно із погодними умовами, одяг та взуття охайне, якісне, сучасне, чисте.
Що стосується доводів позивача про купівлю відповідачем транспортного засобу за рахунок аліментних коштів, суд зазначає таке. 
Судом встановлено, що відповідач працює бухгалтером у ТОВ «Макіта Україна», отримує дохід.
Стороною позивача не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що купівля автомобіля відбулась виключно за рахунок аліментів.
При цьому, суд зауважує, що обслуговування автомобіля (ремонт, заміна сезонних шин, пальне тощо) є однією зі статей видатків, на яку може бути використана частина аліментів, оскільки вказаний автомобіль використовується серед іншого і для потреб дітей, а саме для доставки їх на гуртки, що розташовані у сусідньому місті, поїздок для проведення дозвілля тощо.
Суд погоджується з твердженнями сторони відповідача, що доводи позивача здебільшого стосуються саме розміру стягуваних з нього аліментів, оскільки позивач вважає їх надмірними та такими, що нібито не можуть бути використані протягом місяця на потреби двох дітей. Вказане, зокрема, підтверджується наявною у матеріалах справи копією позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, поданого 16 грудня 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва, який містить майже аналогічне обґрунтування, як і позов у цій справі. 
Вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів на утримання дітей були предметом розгляду у справі № 753/25698/21. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, у вказаному позові ОСОБА_1 було відмовлено.
Також, суд зауважує, що доводи позивача, що відповідач використовує аліменти на сплату штрафів за постановами виконавця у виконавчих провадженнях спростовуються наявним у матеріалах справи рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року у справі № 640/31848/21 та рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року у справі № 640/35016/21, якими відповідно було визнано протиправними та скасовано постанови головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.. Київ) Білан Ю. С. від 11 жовтня 2021 року та від 11 листопада 2021 року про накладення на ОСОБА_2 штрафів у виконавчому провадженні № 64805230.
Доводи позивача про те, що відповідачка використовує аліменти на оплату послуг адвокатів у різних судових провадженнях також не заслуговують на увагу, оскільки, як вже було встановлено судом, відповідачка офіційно працює та отримує заробітну плату, яка може бути використана нею на вказані потреби. Доказів протилежного позивачем суду не надано.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення
У постанові від 17 травня 2021 року у справі № 552/3611/19 Верховним Судом виснувано, що відсутність усіх фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат не може бути єдиним і достатнім доказом, який доводить факт використання отримуваних особою коштів на особисті цілі, на користь інших осіб або на будь-які інші потреби, які не пов`язані з утриманням і вихованням дочки.
З огляду на вказану позицію, тягар доказування у даній категорії справ лягає на позивача, який має довести наявність випадків нецільового використання аліментів.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем, не надано належних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме нецільового витрачання матір`ю дітей аліментів, які стягуються з позивача, а, відтак, підстави для задоволення позовних вимог щодо встановлення факту нецільового використання аліментів відсутні.
Враховуючи те, що позовні вимоги про встановлення способу сплати аліментів у частині на рахунок відповідачки, а в частині на рахунок дітей у Державному Ощадному банку України у розрізі цього спору є похідними від основної вимоги про встановлення факту нецільового використання аліментів, у задоволенні яких судом відмовлено, суд також вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог і в цій частині позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 280, 281, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про встановлення факту нецільового використання коштів та внесення частини аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області (місцезнаходження: Житомирська обл., с-ще Гришківці, вул. Червоний промінь, буд. 4, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 43710643).
Повне рішення складено 02.04.2026.

Суддя Р. В. Котенко