ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Ксензюк А.Я.

27 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/6887/25 пров. № А/857/51469/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.
суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 140/6887/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
23.06.2025р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просила суд:
-визнати протиправним рішення від 04.03.2025р. №263040005160 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке полягає у відмові в призначенні пенсії за віком з 25.02.2025р. на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язки з не зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. затверджених Кабінетом Міністрів України, усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки № 21 від 02.11.2020р.; 
-зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.10.1985р. - 31.07.1986р. згідно диплому НОМЕР_2 від 31.07.1986р. та до пільгового стажу всі періоди трудової діяльності за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 та довідки № 21 від 02.11.2020р., а саме: 
1) період роботи в Будівельно-монтажному управлінні № 3 ПАТ «Київметробуд» на посаді маляра з 08.10.1985р. - 21.08.1992р. (без урахування відпустки по догляду за дитиною з 13.10.1988р. - 18.10.1989р. та 19.02.1990р. - 18.10.1991р.);
2) період роботи в Будівельно-монтажному управлінні № 3 ПАТ «Київметробуд» на посаді маляра поверхневих робіт з 12.10.2002р. - 26.03.2006р.;
3) період роботи в Будівельно-монтажному управлінні № 3 ПАТ «Київметробуд» на посаді маляра 4 розряду з 22.08.1992р. - 06.12.1999р.
та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 25.02.2025р. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.11.2025р. позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії №263040005160 від 04.03.2025р. на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.10.1985р. - 31.07.1986р. згідно диплому серії НОМЕР_2 від 31.07.1986р. та зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи в Будівельно-монтажному управлінні №3 ПАТ «Київметробуд» з 08.10.1985р. - 21.08.1992р. (без урахування відпустки по догляду за дитиною 13.10.1988р. - 18.10.1989р. та 19.02.1990р. - 18.10.1991р. ); 12.10.2002р. - 26.03.2006р.; 22.08.1992р. - 06.12.1999р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 25.02.2025р. (з дня звернення із заявою про призначення пенсії). 
В задоволенні решти вимог позову суд відмовив.
Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.11.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Заяву та додані до неї матеріали, за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням ПФУ у Волинській області та прийнято рішення від 04.03.2025р. №263040005160 яким позивачу відмовлено в призначених пенсії на пільгових умовах.
Із змісту оскаржуваного рішення видно, що страховий стаж заявника складає 38 років 08 місяців 10 днів, за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не враховано період навчання з 01.10.1985р. - 31.07.1986р. згідно диплом НОМЕР_2 від 31.07.1986р., оскільки дошлюбне прізвище не відповідає прізвищі в дипломі ( ОСОБА_2 ), періоди роботи згідно довідки №21 від 02.11.2020р. з 08.10.1985р. - 26.03.2006р., оскільки довідка не відповідає додатку №5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 – відсутній підпис головного бухгалтера. За період роботи з 24.10.2000р. - 09.04.2001р. посада ізолювальник на підземних роботах» не відповідає посаді згідно трудової книжки «маляр». Згідно пільгової довідки за період роботи з 10.04.2001р. - 26.03.2006р. посада маляр поверхневих робіт , однак згідно трудової книжки переведено маляром поверхневих робіт з 02.08.2004р., а також у підсумку пільгового стажу за період роботи з 10.04.2001р. - 26.03.2006р. вказано список №1, а не Список №2.
В дипломі НОМЕР_2 Київського середнього професійно-технічного училища від 31.07.1986р., видно, що в прізвищі позивача зроблено помилку, а саме замість вірного – ОСОБА_3 , зазначено – ОСОБА_3 (а.с.31).
Відповідно до довідки №21 від 02.11.2020р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній ОСОБА_1 за період з 08.10.1985р. - 21.08.1992р. виконувала роботу із застосування нітрофарб, під час будівництва житлових будинків та тунелів, станцій Київського метрополітену, за посадою маляр. З 24.10.2000р. - 09.04.2001р. виконувала гідроізоляційні роботи середньої складності під час будівництва закритим способом тунелів, станцій Київського метрополітену, за посадою ізолюваник на підземних роботах. З 10.04.2001р. - 26.03.2006р. виконувала роботи фарбування із застосуванням нітрофарб, під час будівництва житлових будинків та тунелів, станцій Київського метрополітену, за посадою маляр поверхневих робіт. До уточнюючої довідки не включений пільговий стаж за період з 22.08.1992р. - 23.10.2000р. за відсутності проведення атестації робочого місця. Дана довідка затверджена підписом начальника та начальника відділу кадрів (а.с.34-35). 
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".
п.1 ч.1 ст.8, ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
В солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно абз.1, абз.2 п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Оскільки на сьогоднішній день в Україні не запроваджено пенсійне забезпечення через професійні та корпоративні фонди, тому порядок призначення пенсії на пільгових умовах визначається нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В абз.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" видно, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Аналогічна правова норма міститься у ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), п. «б» ч.1 якої встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Із змісту п.1-п.3, п.20 Порядку № 637 видно, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1, № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005п. №383 (далі – Порядок №383).
Згідно п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Отже, обов`язок проведення атестації робочих місць за умовами праці виник після 21.08.1992р..
п.10 цього Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії).
Вищевказаний порядок № 18-1 зокрема визначає, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Із змісту оскарженого рішення, видно, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.10.1985р. - 31.07.1986р. згідно диплому НОМЕР_2 від 31.07.1986р., оскільки дошлюбне прізвище не відповідає прізвищу в дипломі ( ОСОБА_3 ).
Як видно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , прізвище позивача зазначено як ОСОБА_3 (а.с.106).
Крім того, з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , видно, що дошлюбне прізвище ОСОБА_1 зазначено як ОСОБА_3 (а.с.109).
Диплом серії НОМЕР_2 від 31.07.1986р. Державним комітетом Української РСР по професійній освіті видано на прізвище ОСОБА_3 (а.с.167).
Колегія суддів повторно вказує, що ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ та п.1 Порядку №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи (включно з періодами навчання), є трудова книжка. У разі відсутності трудової книжки або відповідних записів, стаж підтверджується іншими документами, виданими за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
п.8 Порядку №637 передбачає, що період навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Доводи апелянта щодо неможливості зарахування періоду навчання через розбіжність у прізвищі (« ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 ») є необґрунтованими. 
Так, Пенсійний фонд, згідно ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", №1058-IV та п.1.8, п.3.3 Порядку №22-1, зобов`язаний витребувати додаткові документи та надавати допомогу заявнику в їх отриманні. В цьому випадку, наявність диплому є достатнім підтвердженням факту навчання та його періоду. Незначні розбіжності у написанні прізвища, особливо якщо інші дані (ім`я, по батькові, дата народження) збігаються, не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні стажу, особливо враховуючи, що ці документи були видані давно і за межами України. Покладання на позивача тягаря доведення таких обставин, які можуть бути перевірені Пенсійним фондом шляхом відповідного запиту, є необґрунтованим.
Разом з тим, неналежне оформлення документів з вини навчального закладу не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018р. у справі № 677/277/17, від 21.02.2018р. у справі № 687/975/17, від 18.11.2022р. у справі № 560/3734/22 та від 04.07.2023р. у справі № 580/4012/19.
Стосовно періодів роботи в Будівельно-монтажному управлінні № 3 ПАТ «Київметробуд», які підлягають до зарахування до пільгового стажу з 08.10.1985р. - 26.03.2006р., колегія судів звертає увагу на таке.
Пенсійний орган не зарахував періоди роботи згідно довідки № 21 від 02.11.2020р., а саме:
-08.10.1985р. - 26.03.2006р., оскільки довідка не відповідає додатку №5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 - відсутній підпис головного бухгалтера; дані, що зазначені у довідці не відповідають первинним документам (накази та картки Ф-Т2); За період роботи: 24.10.2000р. - 09.04.2001р. посада «ізолювальник на підземних роботах» не відповідає посаді згідно трудової книжки «маляр»; За період роботи: 10.04.2001р.-26.03.2006р. посада маляр поверхневих робіт. Однак, згідно трудової книжки позивач переведено маляром поверхневих робіт з 02.08.2004р.., а також у підсумку пільгового стажу за період роботи з 10.04.2001р. - 26.03.2006р. вказано Список № 1, а не Список № 2.
Із змісту записів трудової книжки серії НОМЕР_1 видно, що позивач 
-08.10.1985р. – прийнята маляром 2 розряд в будівельно-монтажне управління №3 Київметробуд (запис №1, згідно наказу №173-к від 08.10.1985р.);
-01.08.1986р. присвоєно 4 розряд маляра (запис №2, наказ №157-к від 31.07.1986р.);
-01.08.1987р. у зв`язку з введенням нових умов оплати праці встановлено третій розряд маляра будівельника (запис №3, наказ №242 від 28.08.1987р.);
-31.05.1992р. переведена маляром 4 розряду громадських робіт )запис №4, наказ №43к від 03.03.1992р.);
-01.04.2001р. у зв`язку з веденням нового Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 64 Розділ 2 2000 року підтвердити 4 розряд маляра (запис №5, наказ №61-к від 10.04.2001);
-02.08.2004 переведена маляром 5 розряду поверхневих робіт (запис №6, наказ №129 від 02.08.2004р.);
27.03.2006р. переведено робітницею виробничих лазень з повним робочим днем (запис №7, наказ №41 від 31.03.2006).
Тобто, підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа. Уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу застосовуються виключно за відсутності відомості у трудовій книжці.
Отже, в даному випадку, факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди на посадах, які відносяться до Списку №2 підтверджується відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .
Одночасно, колегія суддів наголошує, що у випадку не достатності документів, або наявності труднощів у їх отриманні пенсійний орган надає особі, що звернулася за призначенням пенсії допомогу. Проте, пенсійний орган не надав доказів надання допомоги позивачу у отриманні додаткових документів.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії позивач подав копія трудової книжки, в якій містяться записи про періоди роботи позивача, а також покликання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, записи завірені підписом повноважних осіб та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином.
З аналізу зазначених норм чинного законодавства видно, що використання норм Порядку №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Проте, позивач надав трудову книжку, яка є єдиним і беззаперечним доказом, що останній має право на пенсію відповідно до вищезазначених правових норм чинного законодавства.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019р. у справі №156/173/17.
Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які зауваження щодо правильності заповнення трудової книжки позивача чи наявності інших обставин, які б могли викликати обґрунтовані сумніви у достовірності зазначених у ній даних.
При цьому, апелянт у даному випадку не спростував факт зайнятості позивача на посаді, що передбачена Списком №2 затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, що діяв до 26.01.1991 року та Список №2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, а лише вказав на певні недоліки в заповнені уточнюючої довідки, що не мають вплив на визначення періодів роботи позивача на такій посаді, та інших відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, як-то: відомостей щодо професії або посади; характеру виконуваної роботи; первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі щодо атестації робочого місця.
Колегія суддів звертає увагу апелнта, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Верховний Суд у постанові від 07.03.2018р. у справі № 233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
В п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У даній справі, органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, рішеннями якого відмовлено позивачу в призначенні пенсії.
Отже, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 08.02.2024р. у справі №500/1216/23, від 07.05.2024рю у справі №460/38580/22.
Як наслідок вірним є висновок суду першої інстанції, що ефективним способом захисту порушених прав позивача на пенсійне забезпечення, з врахуванням встановлених обставин справи, є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.10.1985р. - 31.07.1986р. згідно диплому серії НОМЕР_2 від 31.07.1986р. та зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи в Будівельно-монтажному управлінні №3 ПАТ «Київметробуд» з 08.10.1985р. - 21.08.1992р. (без урахування відпустки по догляду за дитиною з 13.10.1988р. - 18.10.1989р. та 19.02.1990р. - 18.10.1991р. ); 12.10.2002р.- 26.03.2006р.; 22.08.1992р. - 06.12.1999рю згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 25.02.2025р. (з дня звернення із заявою про призначення пенсії).
Крім того, згідно ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
ч.1 ст.308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», видно, що у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, діяв не у спосіб визначений законами та Конституції України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).
Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – залишити без задоволення, а Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 140/6887/25- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель