КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року м. Київ справа №320/21024/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» до Південного регіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (01042, м. Київ, бул. М. Міхновського, 19, пов. 4, код ЄДРПОУ 36369434) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, пр. Шевченка, 15/1, код ЄДРПОУ ВП 44104032), у якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.01.2024 №41/34-00-23/36369434.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу за результатами проведеної перевірки є необґрунтованими, оскільки мотивовані тим, що компанія "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) не є вигодонабувачем доходів, отриманих від позивача та, відповідно, не є бенефіціарним власником таких доходів, в зв`язку із тим, що вказана компанія здійснила транзит отриманих від позивача процентів на користь компанії «Alfa Trading Limited» (Малайзія). Зазначає, що товариством до перевірки були надані усі необхідні документи, які підтверджують його право на застосування пільгової ставки оподаткування, встановленої укладеною між Урядом Республіки Кіпр та Урядом Україною Конвенцією про запобігання подвійного оподаткування.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.
Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідно до Порядку обміну податковою інформацією за спеціальними письмовими запитами з компетентними органами іноземних країн, було направлено запити до іноземного компетентного органу Кіпру та іноземного компетентного органу Австрії для одержання інформації по нерезиденту компанії «FLOTTOTRADE LIMITED» (Республіка Кіпр) щодо взаємовідносин, зокрема, з ТОВ «ДЕЛЬТА ВІЛМАР УКРАЇНА». На підставі отриманих відповідей, дійшли висновку про те, що компанія "Flottotrade limited" не є вигодонабувачем доходів, отриманих від українських підприємств у вигляді відсотків та, відповідно, не є бенефіціарним власником таких доходів, зокрема, у 2017 році. Відтак, позивач неправомірно користувався нормами Конвенції про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням, з метою ухилення від оподаткування при отриманні доходу джерелом погодження з України у вигляді відсотків за позикою. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по справі №320/21024/24 та призначено розгляд справи по суті.
В судовому засіданні 04.03.2025 року, з урахуванням позиції представників сторін, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дельта Вільмар" (ідентифікаційний код 36369434, місцезнаходження: 01042, м.Київ, бул. М. Міхновського, буд.19, поверх 4) 17.02.2009 зареєстровано в якості юридичної особи, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадським формувань.
Згідно з наказом Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 16 листопада 2023 року №274 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «ДЕЛЬТА ВІЛМАР», код ЄДРПОУ 36369434, та на підставі п.л.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.1.21 п.78.1 ст.78, п.л.69.2-1 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України) була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТД «ДЕЛЬТА ВІЛМАР» (код ЄДРПОУ 36369434)» з питань оподаткування доходів нерезидентів за період діяльності з 01.01.2017 по 30.06.2017 року.
За результатами проведеної перевірки було складено акт від 15.12.2023 № 698/34-00-23/36369434, відповідно до якого встановлено порушення позивачем п. 103.2 ст. 103, п.103.3 ст.103, п.л.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПК України в частині не утримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 15% від суми сплаченого доходу у вигляді процентів на користь компанії-нерезидента FLOTTOTRADE LIMITED (Республіка Кіпр), в результаті чого занижено податок на прибуток іноземних юридичних осіб за 1 півріччя 2017 року у сумі 3 592 279,34 грн.
Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивачем були подані заперечення на акт від 04 січня 2024 року.
За результатами розгляду заперечень, позивачу була надана відповідь Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.01.2024 № 258/6/34-00-23, згідно з якою висновки акту перевірки від 15.12.2023 залишено без змін.
Позивачем було отримано податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 № 41/34-00-23/36369434, не погоджуючись із яким, позивачем була подана скарга до ДПС України.
Рішенням ДПС України від 05.04.2024 №9697/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача -без задоволення.
Вважаючи винесене податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
За змістом підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України під доходом з джерелом походження з України розуміється будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України (п.п. «а»).
У свою чергу, за змістом підпункту 14.1.206 пункту 14.1 статті 14 ПК України під «процентами» розуміють дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів, серед іншого, включається платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.
У відповідності до підпункту 134.1.3 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного, зокрема, у пункті 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати (пункт 137.3 статті 137 ПК України).
Особливості оподаткування нерезидентів регламентовано пунктом 141.4 статті 141 ПК України.
Так, відповідно до пункту 141.4 статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема, проценти, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом (підпункт «а» підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 ПК України).
За змістом підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Таким чином, законодавством України передбачено, що оподаткуванню податком на прибуток за ставкою в розмірі 15 відсотків підлягають виплачені резидентом на користь нерезидента проценти, як плата за використання коштів, отриманих у кредит (позику).
Статтею 103 ПК України регламентовано порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.
За приписами пункту 103.1 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Відповідно до пункту 103.2 статті 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
В розумінні пункту 103.3 статті 103 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України, зокрема, до процентів нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Як установлено пунктом 103.4 статті 103 ПК України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України (пункт 103.5 статті 103 ПК України).
За змістом пункту 103.8 статті 103 ПК України особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року.
Відповідно до пункту 103.10 статті 103 ПК України у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.
Відтак, безпосередньо наведені норми в сукупності та взаємозв`язку вказують, що податок за ставкою 15% сплачується, якщо інше не перебачено положеннями міжнародних договорів України.
При цьому, як передбачено пунктом 3.2 статті 3 ПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
У статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
8 листопада 2012 року між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр підписано Конвенцію, що ратифікована Україною згідно із Законом України "Про ратифікацію Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та Протоколу до неї" (далі Конвенція).
Відповідно до статті 1 Конвенції її дія поширюється на осіб, які є резидентами однієї чи обох Договірних Держав.
Згідно зі статтею 11 Конвенції проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів.
Однак, такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів. Спосіб застосування цих обмежень встановлюється компетентними органами Договірних Держав за взаємною домовленістю.
Термін "проценти" у випадку використання в цій статті означає дохід від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, дохід від урядових цінних паперів і дохід від облігацій чи боргових зобов`язань, у тому числі премії та винагороди, що сплачуються стосовно таких цінних паперів, облігацій та боргових зобов`язань.
Положення пунктів 1 і 2 цієї статті не застосовуються, якщо особа - фактичний власник процентів, яка є резидентом Договірної Держави, здійснює підприємницьку діяльність в іншій Договірній Державі, в якій виникають проценти, через розташоване в ній постійне представництво, і боргова вимога, на підставі якої сплачуються проценти, справді пов`язана з таким постійним представництвом. У такому випадку застосовуються положення статті 7 цієї Конвенції.
Вважається, що проценти виникають у Договірній Державі, якщо платником є сама Держава, адміністративно-територіальна одиниця, місцевий орган влади або резидент цієї Держави. Проте, якщо особа, що сплачує проценти, незалежно від того, є вона резидентом Договірної Держави чи ні, має в Договірній Державі постійне представництво, у зв`язку з якими виникла заборгованість, за якою сплачуються проценти, і витрати зі сплати цих процентів несе постійне представництво, то вважається, що такі проценти виникають у Державі, в якій знаходиться постійне представництво.
Отже, передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку, не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу.
Подібні правові висновки з питань тлумачення положень пункту 103.3 статті 103 ПК України наведені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №808/3837/16, від 02 травня 2023 року у справі №820/1212/17, від 05 грудня 2023 року у справі №804/3765/16.
Відтак, в контексті спірних у даній справі правовідносин, згідно із статтею 11 Конвенції та статтею 103 ПК України головною умовою для застосування звільнення (зменшення) від оподаткування при виплаті доходів нерезиденту є його статус бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу.
Більш детальне визначення терміну «бенефіціарний власник» наведено в Коментарях до Модельної конвенції про уникнення подвійного оподаткування (далі також - Модельна конвенція), яка відома ще як Типова конвенція Організації економічного співробітництва та розвитку (далі також - ОЕСР) щодо податків на доходи і капітал.
Так, відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11 вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір.
Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.
Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резидентства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).
Таким чином, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом та нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.
У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.
02 квітня 2024 року у справі № 826/6241/17 Верховний Суд сформулював критерії, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником для цілей застосування пунктів 103.3, 103.4 статті 103 ПК України, а саме:
1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;
2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків, щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особо- нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;
3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державною якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державною якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;
4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;
5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою- нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;
6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент».
Для того щоб нерезидент визнавався бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, такий нерезидент не повинен виконувати "транзитну" роль (бути виключно посередником) у русі коштів. Як зазначено в розділі цієї постанови "Правове регулювання", нормативно закріпленою ознакою посередницької функції нерезидента є, зокрема, те, що зазначена особа не має достатньо повноважень або у випадку, підтвердженому фактами та обставинами, не має права користуватися та розпоряджатися таким доходом.
Якісною стороною цього критерію є відсутність кореспондуючого обов`язку передати права на дохід третій особі (самостійне визначення нерезидентом економічної долі доходу).
Кількісний критерій полягає у тому, що компанія нерезидент не повинна передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи (незалежно від способу оформлення такої передачі).
Вказаний критерій передбачає обов`язок контролюючого органу довести співставність, в тому числі арифметичну, операцій між виплатою доходу з української компанії на користь нерезидента і подальшого перерахування сум грошових коштів з компанії нерезидента - встановити "транзитний" характер компанії-нерезидента за фактичними обставинами, а також дослідити обставини справи відносно господарської діяльності компанії-нерезидента з урахуванням особливостей її провадження.
Аналогічний за змістом підхід до застосування норм права Верховний Суд неодноразово висловлював у своїх постановах, зокрема, у постановах від 28 жовтня 2025 року у справі № 560/10203/24, від 27 жовтня 2025 року у справі № 120/7999/24, від 12 серпня 2025 року у справі № 560/12637/24, 19.02.2026 по справі №320/38285/23.
Суд зауважує, що у постановах від 16.09.2022 у справі №826/10189/18, від 11 березня 2025 року у справі № 560/5190/24 Верховний Суд сформулював наступний висновок щодо порядку застосування положень п. 103.2, п. 103.3 та п. 103.4 ст. 103 ПК України: «Колегія суддів Верховного Суду висновує, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог: нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидент є бенефіціарним власником доходу.
Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу. Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу».
Як свідчать матеріали справи, спірне податкове повідомлення-рішення було прийняте Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі висновків контролюючого органу про те, що ТОВ "Торговий Дім «Дельта Вілмар" безпідставно здійснило сплату податку з доходів нерезидентів від процентів, виплачених компанії "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) у 2017 році на виконання умов укладеного з ним договору позики від 16.09.2014 року № 16/09/2014/1 із застосуванням ставки податку 2% замість 15%, оскільки компанія "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) не є вигодонабувачем доходів, отриманих від позивача, а має статус агента, номінального власника або посередника щодо такого доходу.
Аналізуючи правомірність даного висновку контролюючого органу, суд виходить із наступного.
Між позивачем, як Позичальником та Контрагентом, як Позикодавцем було укладено Договір позики від 16.09.2014 року № 16/09/2014/1.
Відповідно до умов Договору позики Контрагент надає позивачеві позику в сумі, що не перевищує 46 000 000 дол. США. Відсоткова ставка за Договором позики протягом перевіряємого періоду (в редакції додаткової угоди від 17.11.2016 року № 4) становила 7,2% річних. Відсотки нараховуються протягом всього строку користування позикою.
На виконання умов Договору позики позивачем було виплачено Контрагенту дохід у вигляді процентів на загальну суму 1 005 511,97 дол. США (екв. 27 080 259,95 грн). При цьому, при виплаті процентів позивачем утримувався та сплачувався податок на доходи нерезидента ставкою 2%.
Факт сплати ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» процентів за Договором позики підтверджується бухгалтерськими регістрами по рахунках 684 та 506, платіжними інструкціями та випискою за банківським рахунком позивача.
Факт сплати податку на доходи нерезидентів підтверджується бухгалтерськими регістрами по рахунку 6415 та банківською випискою.
В акті перевірки контролюючий орган вказав, що згідно з відповіддю, отриманою від компетентного органу Республіки Кіпр, кошти компанії «Flottotrade limited» (Республіка Кіпр) було залучено від компанії «Alfa Trading Limited» (Малайзія), зокрема, на підставі укладеного кредитного договору віл 26.06.2013 на суму 65000000 доларів США, відсоткова ставка - 7,98% річних, терміном на 9 років.
Компанії «Alfa Trading Limited», ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар», ТОВ «Дельта Вілмар СНД», ПРАТ «ЧУМАК» та ТОВ "Катеринопільський Агропродукт" входять до групи компаній, які прямо або опосередковано контролюються компанією «Wilmar International Limited» (Сінгапур).
Відповідач зауважив, що за результатами проведеного аналізу відсоткової ставки за договором позики від 26.06.2013 між компанією "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) та кредитором "Alfa Trading Limited" - 6,8 %, та відсоткової ставки за договором позики від 16.09.2014 №16/09/14/1 між компанією "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) та ТОВ "ТД «Дельта Вілмар» - 7,2%, що свідчить, що різниця між відсотковими ставками незначна, що «виключає мету здійснення кредитних операцій як отримання прибутків та економічної вигоди».
Згідно з отриманими документами встановлено, що компанією "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) у Raiffeisen Bank International AG 19.01.2016 були відкриті два банківських рахунка (АТ303100000154342795 і АТ593100007054342795).
Відповідно до транзакцій з рахунку АТ593100007054342795 у банку Raiffeisen Bank International AG за період з 19.01.2016 по 06.02.2020 встановлено, що компанія "Flottotrade limited" отримувала проценти за позиками від українських підприємств у 2017 році - 7858173,14 доларів США.
В свою чергу, компанією "Flottotrade limited" проведено транзит отриманих процентів та виплачено на користь «Alfa Trading Limited» (Малайзія) кошти за договором від 26.06.2023, у тому числі: у 2017 році - 7077454,94 доларів США.
На підставі отриманої інформації від компетентного органу республіки Кіпр, встановлено подальше перерахування компанією нерезидентом процентів, отриманих від українських позичальників, на користь пов`язаної особи.
У зв`язку з цим, відповідач дійшов висновку про те, що компанія "Flottotrade limited" не є вигодонабувачем доходів, отриманих від українських підприємств, у тому числі, від позивача, у вигляді відсотків та, відповідно, не є бенефіціарним власником таких доходів, зокрема, у 2017 році.
Дослідивши наявні докази, суд зазначає, що матеріали справи містять відповідь компетентних органів Республіки Кіпр, оформлену листом №33.10.43.2/А V.285 P.1019, у пункті 12 якої зазначено, що Компанія "Flottotrade limited" веде різну економічну діяльність, включаючи торгову, інвестиційну та вступ в позикові угоди з пов`язаними і третіми особами. Доходи та витрати з такої діяльності отримані та проплачені через банківський рахунок Компанії. Використання коштів для цих переказів було змішане. Зокрема, кошти, отримані компанією "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) від українських суб`єктів, як виплати процентів, не були перераховані "Alfa Trading Limited", але були використані для різних інших цілей в рамках бізнесу компанії, та в противагу, компанія використовувала кошти від інших джерел для слати процентів за позиками "Alfa Trading Limited".
Наведене спростовує викладені в акті перевірки твердження про те, що компанія "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр), якій позивач виплатив проценти від позики за вищевказаним договором позики, не є вигодонабувачем доходів отриманих від ТОВ "ТД «Дельта Вілмар» в розумінні ст.141 Податкового кодексу України, та має лише статус посередника (агента), який здійснив перерахунок набутих від позивача коштів на користь компанії «Alfa Trading Limited» (Малайзія).
Також компетентні органи Республіки Кіпр повідомили, що компанія "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) використовує власні кошти, а також кошти, отримані від запозичень, для фінансування своєї комерційної діяльності. Усі позики надаються компанією від власного імені та на власний ризик. Відповідно до підписаних кредитних угод, позики компанією не призначені для фінансування окремих позик з позичальниками компанії.
Компанія надає позики приватному сектору в процесі своєї звичайної господарської діяльності. Компанія виступала позикодавцем за договором позики з зазначеними українськими компаніями, самостійно вирішуючи питання використання та розпорядження своїми коштами, від свого імені та в своїх інтересах. Компанія виконує відповідні функції, пов`язані з управлінням такими позиками. Зокрема, компанія забезпечує підтримку позики (включаючи виконання узгоджених умов адміністрування позики, стягнення та сплату відсотків, тощо), здійснює моніторинг фінансових ризиків, які пов`язані із здатністю позичальників виконувати свої зобов`язання, управляє загальною фінансовою пропозицією (в т.ч., ризиком процентної ставки, ризиком впливу ліквідності, рефінансування позики, тощо).
Вказана інформація свідчить про те, що компанія є вигодонабувачем доходів, отриманих від українських підприємств, у тому числі, від позивача, у вигляді відсотків та, відповідно, є бенефіціарним власником таких доходів.
Крім того, у листі відділу міжнародних податкових справ Республіки Кіпр від 11.04.2023 зазначено, що Компанія виконує відповідні функції щодо здійснення інвестицій та фінансових операцій, управління ризиками, пов`язаними з такими операціями. Зокрема, Компанія надає кредитну підтримку (включаючи виконання узгоджених умов, адміністрування позики, стягнення та сплату процентів та ін.), моніторить фінансові ризики пов`язані з можливістю позичальників виконувати свої зобов`язання, управляє своїми загальним позиціями до фінансування (включаючи ризик відсоткової ставки, ризики ліквідності рефінансування кредиту та ін.)".
Таким чином, компетентний орган Республіки Кіпр підтвердив, що Контрагент несе відповідні притаманні ризики, що є однією з характерних ознак бенефіціарного власника процентного доходу.
У п. 6 зазначеного листа компетентний орган Республіки Кіпр зазначає:
"6. Компанія також залучає інші позики на ринкових умовах, які використовувалися для фінансування інших операцій Компанії, включаючи позики від незалежних кредиторів ING тa Nederlandse Financierings.
Вказане свідчить, що контрагент для фінансування своєї діяльності залучав кошти з різних джерел, в т.ч. за рахунок коштів, запозичених у інших кредиторів, що свідчить про самостійність контрагента у веденні власної господарської діяльності.
Крім зазначених письмових доказів, суд враховує наданий позивачем висновок експерта Чирко Л. Ф. за результатом проведеної судово-економічної експертизи, на вирішення якої було поставлено наступне питання:
- чи підтверджується документально висновки Акту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» (код ЄДРПОУ 36369434) від 15.12.2023 № 698/34-00-23/36369434 щодо заниження ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» податку під час виплати на користь компанії «FLOTTOTRADE LIMITED» (Республіка Кіпр) доходів із джерелом походження з України (проценти) за 1 півріччя 2017 року на загальну суму 3 592 279,34 грн?
Так, проведеним дослідженням було встановлено, що:
- договором позики від 16.09.2014 №16/09/14/1 не підтверджується відсутність у «FLOTTOTRADE LIMITED» права на отримання сплачуваних ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» за цим договором процентних доходів та права фактично ними розпоряджатися;
-серед наданих на дослідження матеріалів відсутні будь-які документи, якими б підтверджувалося, що: «FLOTTOTRADE LIMITED» є агентом, номінантом, кондуїтною компанією, що діє як довірена особа чи адміністратор компанії «Alfa Trading Limited» (Малайзія); на «FLOTTOTRADE LIMITED» покладалися зобов`язання передавати отриманий за Договором позики від 16.09.2014 №16/09/14/1 дохід або переважну його частину на користь компанії «Alfa Trading Limited» (Малайзія);
- документально підтверджується перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 (USD) ТОВ «ТД «Дельта Вілмар», відкритого у АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005), на рахунок № НОМЕР_2 FLOTTOTRADE LIMITED у сумі 1 005 511,97 дол. США, що за курсом НБУ на дату валютування складає 27 080 259,95 грн., з призначенням платежу щодо сплати процентів за Договором позики від 16.09.2014 №16/09/14/1, а саме: «Interest Payment as Per Loan Agreement N16/09/14/1 DD 16/09/2014»;
- документально підтверджується належність виплачених ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» протягом півріччя 2017 року на рахунки нерезидента FLOTTOTRADE LIMITED доходів у вигляді відсотків за Договором позики від 16.09.2014 № 16/09/14/1 у сумі 27 080 259,95 грн. до доходів FLOTTOTRADE LIMITED із джерелом їх походження з України, що підлягають оподаткуванню відповідно до вимог ст. 141 ПК України.
- виходячи з відомостей, наведених у Довідці Міністерства фінансів Республіки Кіпр, FLOTTOTRADE LIMITED протягом / півріччя 2017 року було резидентом Республіки Кіпр, у відповідності до Конвенції з Республікою Кіпр, та мало підстави для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, відповідно до вимог п. 103.1, п. 103.4, п. 103.5 ст. 103 ПК України;
- встановлено, що відповідно до п. 2 ст. 11 Конвенції з Республікою Кіпр, якщо особа - фактичний власник процентів резидентом Договірної Держави, податок, що стягується в іншій Договірній Державі, не повинен перевищувати 2% від загальної суми процентів у 1 півріччі 2017 року.
- документально підтверджується відповідність вимогам ч. 2 ст. 11 Конвенції з Республікою Кіпр, п. 103.1, п. 103.4, п. 103.5 ст. 103 ПК України застосування ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» у момент виплати доходу на підставі Довідки Міністерства фінансів Республіки Кіпр зниженої ставки податку у розмірі 2% до сплачених протягом півріччя 2017 року нерезиденту «FLOTTOTRADE LIMITED» доходів із джерелом походження з України у вигляді відсотків за Договором позики від 16.09.2014 №16/09/14/1 у сумі 552 658,29 грн.
Експерт зазначив, що наданими на дослідження документами не підтверджується пов`язаність «FLOTTOTRADE LIMITED» (Республіка Кіпр) договірними зобов`язаннями щодо перерахування отриманого від ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» протягом І півріччя 2017 року доходу у вигляді процентів у сумі 27 080 259,95 грн. на користь іншої юридичної особи, а саме «Alfa Trading Limited» (Малайзія). 
Відповідно, відсутні підстави для висновку про те, що «FLOTTOTRADE LIMITED» не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем відсотків за Договором позики від 16.09.2014 №16/09/14/1 для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до процентів нерезидента, отриманих із джерел в Україні відповідно до вимог п. 103.2, п. 103.3 ст. 103 ПК України. 
Відтак, документально підтверджується відповідність вимогам ч. 2 ст. 11 Конвенції з Республікою Кіпр, п. 103.2 ст. 103 ПК України застосування ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» зниженої ставки податку у розмірі 2% до доходів із джерелом походження з України у вигляді відсотків за Договором позики від 16.09.2014 у сумі 27 080 259,95 грн., сплачених протягом І півріччя 2017 нерезиденту «FLOTTOTRADE LIMITED», як бенефіціарному (фактичному) отримувачу (власнику) такого доходу.
Наведене, за твердженням експерта, свідчить про відсутність, відповідно до пп.141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України, підстав для застосування ставки податку в розмірі 15% до доходів «FLOTTOTRADE LIMITED» із джерелом походження з України у вигляді сплачених протягом І півріччя 2017 року відсотків за Договором позики від 16.09.2014 №16/09/14/1 у сумі 27 080 259,95 грн., оскільки, виходячи із результатів дослідження наданих документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, положеннями міжнародного договору України з країною резиденції особи, на користь якої здійснюються виплати (Конвенцією з Республікою Кіпр), передбачено інше - застосування зниженої ставки податку у розмірі 2%.
Як висновок, експерт зазначив, що документально не підтверджуються висновки Акта Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» (код ЄДРПОУ 36369434)» від 15.12.2023 № 698/34-00-23/36369434 щодо заниження ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» податку під час виплати на користь компанії FLOTTOTRADE LІMITED (Республіка Кіпр) доходів із джерелом походження з України (проценти) за І півріччя 2017 року на загальну суму 3 592 279,34 грн.
Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 101 КАС України).
Згідно з частинами шостою та сьомою цієї ж статті у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Проведення експертизи на замовлення учасників справи врегульовано статтею 104 КАС України, частиною першою якої визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Частинами шостою та сьомою цієї статті передбачено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Суд зазначає, що наданий позивачем висновок експерта повністю відповідає вищевказаним процесуальним вимогам.
Зокрема, дослідження було проведено кваліфікованим фахівцем, попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У висновку зазначено, що його підготовлено для подання до суду відповідно до ч.1 ст. 104 КАС України.
Таким чином, у суду відсутні підстави не приймати вказаний висновок як доказ у справі, який додатково (у сукупності з іншими доказами) підтверджує неправомірність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували вищенаведене, що, у свою чергу, свідчить про помилковість висновків контролюючого органу щодо необхідності застосування ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» при виплаті на користь компанії "Flottotrade limited" (Республіка Кіпр) доходу у вигляді процентів за договором позики ставки оподаткування в розмірі 15%, замість 2%.
За таких обставин, всебічно та в повному обсязі дослідивши в сукупності обставини справи та наявні докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявністю підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.01.2024 № 41/34-00-23/36369434.
При цьому, суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір на суму 30280,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 07.05.2024 №1220139.
В зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 30280,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Крім того, 17.01.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, згідно з яким позивач просить покласти на відповідача витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, у розмірі 68 000,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Згідно з частинами п`ятою-восьмою статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
В якості підтвердження понесення витрат на проведення судової експертизи позивач надав: звернення до ТОВ "Експертна група "ЕС енд ДІ" від 29.05.2024 року; договір про надання експертних та консультаційних послуг від 29.05.2024 року № 29-05/240; додаткову угоду до договору про надання експертних та консультаційних пост від 29.05.2024 року № 1; рахунок на оплату послуг від 29.05.2024 року № 29/05-01; платіжну інструкцію від 04.06.2024 року № 1223228; акт приймання-передачі послуг від 07.08.2024 року за Додатковою угодою від 29.05.2024 року №1 до Договору про надання експертних та консультаційних послуг від 29.05.2024 року №29-05/24101.
Таким чином, вказані докази підтверджують понесення позивачем витрат на проведення експертизи у заявленому розмірі.
Суд зазначає, що згідно з огляду на положення статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд позбавлений можливості самостійно, за власною ініціативою, зменшувати розмір відповідних витрат, без клопотання сторони про це.
Разом з цим, суд зауважує, що відповідачем під час розгляду справи не було заявлено клопотання про зменшення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, та, відповідно, не спростовано правомірність заявленого позивачем до стягнення розміру таких витрат.
У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 68 000,00 грн.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (01042, м. Київ, бул. М. Міхновського, 19, пов. 4, код ЄДРПОУ 36369434) задовольнити повністю;
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.01.2024 №41/34-00-23/36369434;
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (01042, м. Київ, бул. М. Міхновського, 19, пов. 4, код ЄДРПОУ 36369434) витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, пр. Шевченка, 15/1, код ЄДРПОУ ВП 44104032);
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (01042, м. Київ, бул. М. Міхновського, 19, пов. 4, код ЄДРПОУ 36369434) суму сплаченого судового збору у розмірі 30280,00 (тридцять тисяч двадцять вісім грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, пр. Шевченка, 15/1, код ЄДРПОУ ВП 44104032).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.