КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року справа №640/15451/22
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: У вересні 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому з урахуванням уточненої заяви від 28.10.2022 (а.с.94-115), просить суд:
- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у відмові призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з не зарахуванням стажу періоду роботи з 27.07.1987 по 31.01.2008 на посаді електрозварника та з 01.04.2008 по 21.01.2022 на посаді електрогазозварника, що передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу період роботи з 27.07.1987 по 31.01.2008 на посаді електрозварника та з 01.04.2008 по 21.01.2022, на посаді електрогазозварника, що передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , з 12.01.2022.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2022 (суддя Кармазін О.А.) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2022 (суддя Кармазін О.А.) продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено строк - протягом 5 днів з дати отримання даної ухвали.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він тривалий час працював на посадах, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Зокрема, позивач зазначає, що в періоди з 27.07.1987 по 31.03.2008 та з 01.04.2008 по 16.03.2012 працював електрогазозварником, і загальний стаж його роботи за цією професією складає понад 34 роки.
На думку позивача, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні йому пільгової пенсії, оформлена листом від 28.01.2022, є протиправною. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а записи в його трудовій книжці повністю відповідають вимогам чинного законодавства та містять усі необхідні відомості про характер виконуваної роботи.
Позивач стверджує, що оскільки в його трудовій книжці наявна вся інформація про пільговий характер роботи, вимога відповідача надати додаткову уточнюючу довідку є безпідставною. Позивач посилається на норми Порядку №637, згідно з якими уточнюючі довідки вимагаються лише у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці або наявності в них неточностей. Також позивач зазначає, що факт роботи у шкідливих умовах та проведення атестації робочих місць підтверджується наданими ним документами: витягом з Наказу №113 від 23.03.2011, архівними довідками та витягами з наказів про прийняття та переведення на роботу.
Крім того, позивач апелює до судової практики Вищого адміністративного суду України, за якою відсутність уточнюючих довідок за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для відмови у врахуванні пільгового стажу. На підставі статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач вважає, що він набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 після досягнення 55 років, маючи необхідний страховий та пільговий стаж.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2022 (суддя Кармазін О.А.) відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення відповідачу копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (ч. 1 ст. 261 КАС України), який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими ст. ст. 162, 175 КАС України, або заяви про визнання позову.
01.12.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 22.11.2022 з доказами направлення позивачу, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи на відсутність підстав для визнання його дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача від 12.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком №2, територіальним органом Пенсійного фонду було прийнято рішення про відмову від 19.01.2022. Відповідач наголошує, що розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності, згідно з яким рішення про відмову у призначенні пенсії було фактично прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про що позивача було належним чином повідомлено листом від 28.01.2022 №2600-0207-8/16314.
Основним аргументом відповідача є недостатність необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач зазначає, що для призначення пенсії за Списком №2 чоловікам після досягнення 55 років необхідний страховий стаж не менше 28 років, з яких не менше 12 років 6 місяців має складати робота із шкідливими і важкими умовами праці. За розрахунками органу Пенсійного фонду, загальний страховий стаж позивача становить 36 років 09 місяців 18 днів, проте, заперечуючи проти врахування окремих періодів роботи до пільгового стажу, відповідач вказує на неможливість підтвердження характеру роботи позивача за Списком №2 у період з 27.07.1987 по 31.03.2008 на посаді електрогазозварника. Відповідач стверджує, що надані позивачем документи, зокрема довідки та копія трудової книжки, не містять вичерпних відомостей щодо безпосередньої зайнятості протягом повного робочого дня на роботах, передбачених відповідними розділами Списків №2, затверджених постановами Кабінету Міністрів СРСР та України. Крім того, орган Пенсійного фонду наголошує на відсутності належним чином оформлених наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці, що є обов`язковою умовою для підтвердження пільгового стажу після 21.08.1992.
Також відповідач акцентує увагу на тому, що за відсутності документів про атестацію робочих місць або у разі наявності в трудовій книжці записів, які не дозволяють однозначно встановити право на пільгове пенсійне забезпечення, стаж обчислюється на загальних підставах. На думку відповідача, орган Пенсійного фонду діяв виключно у межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позову та покладання на Головне управління обов`язку щодо призначення пенсії відсутні.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.
18.03.2024 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 16.01.2023 №03-19/2655/23 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/15451/22.
18.03.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 прийнято адміністративну справу до провадження судді Кушнової А.О. та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано від відповідача докази у справі.
01.05.2024 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий повторно Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.
22.06.2024 канцелярією суду зареєстровано клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про надання належним чином засвідчених копій документів з пенсійної справи позивача.
Також, 22.06.2024 канцелярією суду зареєстровано клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про надання належним чином засвідчених копій документів з пенсійної справи позивача та повідомлено, що оскаржуване ним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах винесено Управлінням обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Копію вказаного рішення від 19.01.2022 №263040007643 про відмову у призначенні пенсії позивачу додано до клопотання.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 15-денний строк з дня отримання копії ухвали суду - для надання відзиву на позовну заяву.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на надання відзиву не скористалось, про відкриття провадження у справі було проінформовано шляхом направлення ухвали про відкриття провадження в його електронний кабінет, яку було отримано 19.02.2026.
Копію позовної заяви було направлено в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 13.03.2026, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа (а.с.223).
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 5 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Приймаючи до уваги відсутність таких клопотань з боку учасників справи, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.01.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою №2608 про призначення/перерахунок пенсії (а.с. 32) за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Разом із заявою позивачем було подано копії документів про страховий стаж та роботу в шкідливих умовах, зокрема: трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.08.1987 (а.с. 33-39), витягу з наказу СБУ від 23.03.2011 №113 "Про затвердження Переліків робіт, професій, посад із шкідливими і важкими умовами праці" (а.с. 40), довідки Управління роботи з основним складом СБ України від 30.11.2021 №11/1/6-566 про те, що позивач дійсно працює в органах СБ України (а.с. 41), витягу з наказу СБ України за 1987 рік, архівний витяг від 30.11.2021 №54/6-2866, про призначення позивача на посаду (а.с. 42), витягу з наказу СБ України від 02.04.2008 №85-ос, архівний витяг від 30.11.2021 №54/6-2868, про призначення позивача на посаду (а.с. 43), витягу з наказу СБ України від 06.04.2012 №47-ос про переведення позивача на посаду (а.с. 44), витягу з наказу СБ України від 25.03.2008 №26-ос, архівний витяг від 30.11.2021 №54/6-2867, про звільнення за переведенням позивача (а.с. 45), військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с. 152-157), атестату №60-в від 31.05.1988 (а.с. 158-159), атестату №7094 від 12.04.985 (а.с. 160-161).
За принципом екстериторіальності, визначеним Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій №22-1, розгляд заяви було призначено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. 
За результатами розгляду документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення №263040007643 від 19.01.2022 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 177), відповідно до якого відповідач-2 визнав вік заявника – 55 років 01 місяць 06 днів, наявність у позивача загального страхового стажу тривалістю 36 років 09 місяців 18 днів, проте пільговий стаж за Списком №2, за переконанням відповідача-2, у позивача відсутній, що за висновком органу ПФУ не дає права на призначення позивачу пільгової пенсії після досягнення 55-річного віку.
До пільгового стажу позивача відповідачем-2 не було зараховано періоди його роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 31.08.1987, оскільки відсутнє підтвердження роботи у важких і шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня, у зв`язку з чим відповідачем у рішенні зазначено про те, що для зарахування до пільгового стажу періодів згідно з трудовою книжкою слід надати довідку, яка уточнює пільговий характер роботи згідно з Додатком №5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Уряду від 12.08.1993 №637, із посиланням на списки виробництв, професій, робіт, посад і показників.
Зазначено, що позивач матиме право на пенсійну виплату з 07.12.2026.
Про результати розгляду заяви позивач був повідомлений листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.01.2022 №2600-0207-8/16314 (а.с. 48-49), в якому позивачу було роз`яснено, що оскільки його пільговий стаж є меншим за необхідні 12 років 6 місяців, підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону №1058-IV відсутні. 
Вважаючи таку відмову суб`єкта владних повноважень необґрунтованою та такою, що порушує його конституційне право на соціальний захист, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.
Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.
Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Абзацом 22 статті 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Суд врахував, що підставою відмови у призначенні позивачу пенсії є не зарахування пільгового стажу за Списком №2.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно з підпунктом 3 пункту 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому, слід зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Так, згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.08.1987 позивач:
у період з 27.07.1987 по 31.03.2008 працював в Будівельному управлінні СО КДБ УРСР на посаді електрозварника, що підтверджується також витягом з наказу СБ України за 1987 рік, архівний витяг від 30.11.2021 №54/6-2866, про призначення позивача на посаду, витягом з наказу СБ України від 25.03.2008 №26-ос, архівний витяг від 30.11.2021 №54/6-2867, про звільнення за переведенням позивача; 
у період з 01.04.2008 по 16.03.2012 працював в Службі безпеки України на посаді електрогазозварника, що підтверджується також витягом з наказу СБ України від 02.04.2008 №85-ос, архівний витяг від 30.11.2021 №54/6-2868, про призначення позивача на посаду, витягом з наказу СБ України від 06.04.2012 №47-ос про переведення позивача на посаду.
Суд зазначає, що у вказані періоди роботи позивача був чинним, зокрема, список №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах".
У розділі ХХІІ (Загальні професії) Списку №2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 визначено, що його дія поширюється на електрозварників.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (у редакції, чинній на час роботи позивача) затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
У розділі ХХІІІ (Загальні професії, підрозділ 232000000-14341) Списку №2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 визначено, що його дія поширюється на електрозварників та електрогазозварників.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
У розділі ХХХІІІ (Загальні професії) Списку №2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 визначено, що його дія поширюється на електрозварників та електрогазозварників.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Таким чином, робота позивача у якості електрозварника та електрогазозварника відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах передбачена Списком №2, оскільки підтверджена належними записами у трудовій книжці.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні періоди роботи позивача до його пільгового стажу роботи позивача за Списком №2, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.
Отже, трудова книжка містить всі необхідні відомості щодо роботи позивача у спірні періоди.
З огляду на зазначене, записи трудової книжки позивача містять всі необхідні відомості щодо роботи позивачу у спірний період та які підтверджують пільговий характер роботи за Списком №2. Надання уточнюючих довідок необхідно лише у разі відсутності відповідних записів, які підтверджують пільговий характер роботи заявника.
Окрім того, згідно з довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.02.2022, виданими на ім`я позивача, визначено, що позивач працював повний робочий день в департаменті господарського забезпечення СБ України у період з 27.07.1987 по 31.03.2008 та з 01.04.2008 по 16.03.2012 та виконував роботу електрозварника зі шкідливими та небезпечними виробничими факторами, яка передбачена Списком №2, а також у період х 16.03.2012 по 11.02.2022 позивач працював повний робочий день в департаменті господарського забезпечення СБ України та виконував роботу електрогазозварника зі шкідливими та небезпечними виробничими факторами, яка передбачена Списком №2.
Довідки підписані заступником начальника департаменту господарського забезпечення СБ України, начальником відділу кадрів і головним бухгалтером і засвідчена печаткою СБ України.
Крім того, стосовно періоду роботи позивача з 27.07.1987 по 31.12.1991, суд зазначає, що в цей час чинними були Списки № 1 та № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173. Законодавство того періоду не передбачало проведення атестації робочих місць як умови для підтвердження пільгового стажу. Таким чином, для зарахування цього періоду до пільгового стажу достатньою і єдиною умовою є наявність відповідного запису в трудовій книжці про роботу на посаді, передбаченій зазначеними Списками. Оскільки посада позивача відповідала вимогам Списку № 2, даний стаж має бути зарахований відповідачем-2 безумовно.
Щодо періоду роботи після 01.01.1992, суд зауважує, що з цієї дати порядок підтвердження пільгового стажу змінився у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", згідно з яким пільговий стаж, напрацьований після 21.08.1992, підлягає підтвердженню результатами атестації.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що аналіз норм Постанови КМУ № 442 та статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави дійти висновку, що обов`язок організації та проведення атестації покладено виключно на власника або уповноважений ним орган (роботодавця). Позивач, будучи найманим працівником, не має об`єктивної можливості впливати на процедуру проведення атестації. Відтак, за наявності доказів фактичного виконання робіт у шкідливих умовах, недоліки у діяльності роботодавця щодо проведення атестації не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не повинно ставити працівника у гірше становище порівняно з іншими категоріями осіб, які працюють у шкідливих умовах.
Отже, оскільки характер роботи позивача у період після 1992 року не змінювався, а факт його роботи у шкідливих умовах підтверджується сукупністю інших доказів, суд приходить до висновку, що відсутність матеріалів атестації з вини роботодавця не повинна перешкоджати зарахуванню цих років до пільгового стажу за Списком № 2.
Таким чином, позивачем належними доказами підтверджено наявність підстав для зарахування спірних періодів до пільгового стажу.
За наведених обставин, враховуючи вищенаведені норми, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у відмові призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з не зарахуванням до стажу періоду роботи з 27.07.1987 по 31.01.2008 на посаді електрозварника та з 01.04.2008 по 21.01.2022 на посаді електрогазозварника, що передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.01.2022 №263040007643, яким не зараховано до стажу позивача спірні періоди роботи, що стало підставою для відмови в призначенні пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовна вимога задоволенню.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 27.07.1987 по 31.01.2008 на посаді електрозварника та з 01.04.2008 по 21.01.2022 на посаді електрогазозварника, що передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.01.2022 суд зазначає наступне.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 №21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за можливе зобов`язати належний орган призначення пенсії зарахувати підтверджений пільговий стаж позивача та розглянути його заяву від 12.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та з урахуванням висновків суду у цій справі.
При цьому суд враховує ту обставину, що за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 12.01.2022 було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961.
Даною постановою внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі – Порядок №22-1).
Пунктом 4.2 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду в м.Києві за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача-2 не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.
Враховуючи, що позовні вимоги про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком стосуються лише відповідача-2, суд приходить до висновку про відсутність позовних вимог, звернутих до відповідача-1 - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Тому у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві належить відмовити у позові.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини напрацьована практика за якою пенсія включається в поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном". Отже, при з`ясуванні змісту поняття "майно" недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції.
Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 листопада 2013 року у справі "Пічкур проти України" (заява №10441/06, пункти 41- 43, 52) Суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.
Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.
Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява №68385/10 та №71378/10, пункт 35).
Отже, у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі "легітимні очікування" та "майнові права" (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява №12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, №10741/84).
Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
Також практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (Brumarescu v. the Romania, заява №28342/95). У пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. the Moldova, заява №45701/99).
Отже, неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.
Стосовно дати призначення позивачу пенсії за віком, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсійного віку (55 років) позивач досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся із заявою про призначення пенсії протягом трьох місяців (12.01.2022), отож пенсія має бути призначена йому з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку - з 07.12.2021.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі частини 3 статті 139 КАС України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1984,80 грн, що документально підтверджується квитанцією від 14.09.2022, оригінал якої наявний у справі (а.с. 24).
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, чиє протиправне рішення призвело до виникнення спірних правовідносин.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243 – 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у відмові призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з не зарахуванням до стажу періоду роботи з 27.07.1987 по 31.01.2008 на посаді електрозварника та з 01.04.2008 по 21.01.2022 на посаді електрогазозварника, що передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350) зарахувати до пільгового стажу період роботи з 27.07.1987 по 31.01.2008 на посаді електрозварника та з 01.04.2008 по 21.01.2022, на посаді електрогазозварника, що передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), з 07.12.2021.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350) судовий збір на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у розмірі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири грн 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.