06.04.2026 
Справа № 331/414/26
Провадження № 2/331/1574/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
Головуючого – судді Клименко Л.В.
за участю секретаря судового засідання Владиченко І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 80729,00 грн., судового збору та витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК Єврокредит» зазначило, що 05.08.2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 23-014-869-2-21-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 
Згідно з п. 1 кредитного договору, шляхом підписання договору ОСОБА_1 підтвердила те, що нею прийнято в повному обсязі публічну пропозицію АТ «Мегабанк» на укладення такого договору; прийнято умови договору, а також положення усіх додатків до договору, а також прийнято зобов`язання щодо виконання умов договору.
За умовами п. 8.2 кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 04.08.2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. 
Відповідно до п. 8.3 договору, закінчення строку дії договору не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за його порушення.
Також зазначено, що згідно п. 3.3.4 кредитного договору, кредитодавець має право без згоди позичальника повністю або частково передати (відпустити) свої права та зобов`язання по кредитному договору, а також по правочинам, пов`язаним із забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК Мустанг Фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги.
27.12.2024 року ТОВ «ФК Мустанг Фінанс» уклало договір № 1/12 про відступлення права вимоги з ТОВ «ФК Єврокредит»
Таким чином, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема, ТОВ «ФК «Єврокредит» став новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.
Так, представником позивача зазначено, що банком виконано свої зобов`язання перед відповідачем за умовами кредитного договору, надавши їй кредит в розмірі та на умовах, погоджених у кредитному договорі.
Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості, сплаті відсотків та комісії за користування кредитом виконала не в повному обсязі, допустивши прострочення здійснення строкових платежів, а також не повернула кредит після закінчення строку кредитування, внаслідок чого у останньої станом на 03.09.2024 року сформувалась заборгованість на загальну суму 80729,00 грн., що складається з 
- Заборгованості за кредитом (у тому числі простроченої) на суму 32349,70 грн.;
- Заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі простроченої) на суму 10528,30 грн.;
- Заборгованості по сплаті комісії (в тому числі простроченої) на суму 37851,00 грн.
Зазначене підтверджується довідкою та виписками з рахунку ОСОБА_1 , що здійснений банком і доданий до даного позову.
Як зазначено у позові, всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а в подальшому ТОВ «ФК Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Мегабанк» станом на день відступлення права грошової вимоги – 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс», ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. 
20.01.2026 року відповідач у справі ОСОБА_1 надала до суду відзив на позов, в якому, зокрема, зазначила, що 05.08.2021 року між нею та АТ «Мегабанк» був укладений кредитний договір № 23-014-869-2-21-130295448 на суму 37000 грн. До ліквідації зазначеного банку, нею здійснювались платежі, попри пропущені строки. Разом з тим, після ліквідації банку подальші платежі були неможливі, а надані представником банку нові реквізити не викликали в неї довіри. З огляду на викладене, просила суд списати всі нараховані після ліквідації банку відсотки, комісії та штрафи, залишивши лише тіло кредиту, а також просила надати можливість погашати борг з розстрочкою на 24 місяці. 
27.02.2022 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, зокрема, те, що 02.06.2022 року Правлінням НБУ прийнято рішення № 261-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних». 21.07.2022 року Правлінням НБУ прийнято рішення № 362-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Мегабанк». При цьому зазначено, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Відповідно до тексту відзиву, відповідачу ОСОБА_1 було відомо про початок ліквідаційної процедури АТ «Мегабанк», а також було відомо про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Так, після відкликання банківської ліценції та початку процедури ліквідації банку, сплату заборгованості необхідно здійснювати на накопичувальний рахунок, що відкривається у Національному банку України. Відомості про ліквідацію банку та реквізити накопичувального рахунку розміщуються на веб-сайті неплатоспроможного банку та на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, відповідач ОСОБА_2 мала можливість дізнатися про інформацію про стан заборгованості за кредитним договором, а також здійснювати її погашення попри стан ліквідації АТ «Мегабанк». Однак, відповідачем допущено несумлінне ставлення до своїх обов`язків, що стало причиною наявності простроченої заборгованості. Щодо нарахування відсотків після початку процедури ліквідації АТ «Мегабанк» зазначено, що розмір заборгованості та відсотків відповідача були розраховані у відповідності до умов кредитного договору та згідно норм чинного законодавства, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з рахунку. Так, до позовної заяви були додані виписки по рахунку: виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 з 05.08.2021 року по 02.12.2022 року, що сформована у програмному комплексі АТ «Мегабанк» та виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 з 03.12.2022 року по 03.09.2024 року, що сформована у програмному комплексі НБУ. Згідно з викладеною у цих виписках інформацією , ОСОБА_1 активно використовувала отриману картку, у тому числі здійснювала погашення кредиту. У відповіді на відзив представник позивача також просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованої комісії після ліквідації банку, що на думку представника позивача, не є протиправним. 
Всупереч умовам договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, що спонукало позивача, як нового кредитора, звернутись до суду із вказаним позовом.
З огляду на викладене, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 80729,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розглядати справу за його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, звернулась до суду з клопотанням про проведення судового розгляду за її відсутності, у зв`язку з перебуванням поза межами України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Судом встановлено, що 05.08.2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 23-014-869-2-21-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Відповідно до п. 1 договору, підписанням цього договору позичальник беззастережно підтверджує: прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на укладаня договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк»: www.megabank.ua; згоду з умовами договору, а також положеннями усіх додатків до нього; укладання з банком договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» www.megabank.ua та індивідуальної частини договору, а саме цієї індивідуальної частини договору, підписанням якої позичальник приєднується до договору в цілому.
05.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, шостим пунктом якого зазначено, що наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 90% річних від прострочення суми за весь період прострочення.
Таким чином, АТ «Мегабанк» виконав свої зобов`язання за договором, здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача.
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлене право вимоги за договором № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року.
27.12.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року.
Зі змісту договору № 1/12 про відступлення прав вимоги укладеного 27 грудня 2024 року та додатків до нього вбачається, що від ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги за кредитним договором № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року на загальну суму заборгованості 80729, 00 грн.
З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачу 05.08.2021 року видано позичкові кошти в сумі 37000,00 грн. згідно договору № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року через касу, відповідач користувалася кредитними коштами та здійснювала часткове погашення кредиту.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року, станом на 03.09.2024 року 
Поданим відзивом на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 підтверджено факт укладання кредитного договору № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року між нею та АТ «Мегабанк». Крім того, з додатку до відзиву вбачається про обізнаність відповідача про початок ліквідації банку АТ «Мегабанк».
Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року, складеного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк», станом на 03.09.2024 року у ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору перед ТОВ «ФК Єврокредит», як новим кредитором, утворилась заборгованість на загальну суму 80729,00 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 32349,70 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10528,30 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 37851,00 грн.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги п. 2.1 кредитного договору № 23-014-869-2-21 Г від 05.08.2021 року, яким визначено, що кредит надано на строк з 05.08.2021 року до 04.08.2024 року, то наданий розрахунок суми заборгованості відповідача перед позивачем здійснений в межах строку дії укладеного договору. 
Судом прийнято до уваги, що ні ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс», ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. 
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приймаючи до уваги, що відповідач не вжито належних заходів для повного погашення заборгованості перед позивачем, як новим кредитором, та не виконано повною мірою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не був спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» в частині стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочених) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, щодо стягнення заборгованості за комісією суд приходить до такого висновку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
Пунктом 2.8 укладеного між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 договору № 23-014-869-2-21-Г передбачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості , в % від суми кредиту, який має бути сплачений щомісяця не пізніше останнього робочого дня від звітного місяця в розмірі 3,30 %.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 28).
Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних з інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року щодо сплати комісії в розмірі 3,30 % від суми кредиту, який згідно умов вказаного договору мав сплачуватись щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 37851,00 грн. задоволенню не підлягають.
Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховним Судом в постанові від 20.07.2022 у справі №343/557/15-ц.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року становить 42878,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 32349,70 грн., заборгованості по сплаті відсотків 10528,30грн. 
З огляду на викладене, позов ТОВ «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 1/07 про надання правової допомоги від 01.07.2025 р., додатком № 3 до якого є Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, відповідно до якого вартість наданих правничих послуг оцінена наступним чином: проведення юридичного та фінансового аналізу одного боржника 1200,00 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з одного боржника 10000,00 грн. 
Однак, з огляду на часткове задоволення позову, складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 11200,00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3000,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору пропорційно частці задоволених позовних вимог в розмірі 1414,09 гривень та 3000,00 гривень - за надання правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (код ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, оф. 105) заборгованість в загальному розмірі 42878 (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 00 копійок, з яких:
- заборгованість за кредитним договором № 23-014-869-2-21-Г від 05.08.2021 року в розмірі 32349 (тридцять дві тисячі триста сорок дев`ять) гривень 70 копійок, заборгованості по сплаті відсотків – 10528 (десять тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 30 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (код ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, оф. 105) судовий збір у розмірі 1414 (одну тисячу чотириста чотирнадцять) гривень 09 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (код ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, оф. 105) суму витрат на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальності «ФК Єврокредит» відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя         Л.В. Клименко