ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 16 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1071/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, - 
В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці про:
- визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000031/2 від 05.08.2025 та картки відмови №UA806020/2025/000115 від 05.08.2025;
- визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000045/2 від 29.09.2025 та картки відмови № UA806020/2025/000150 від 29.09.2025.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що під час митного оформлення товару ним було подано повний пакет документів, які підтверджують заявлену митну вартість за першим методом — за ціною договору, зокрема контракт, інвойси, платіжні документи, транспортні та супровідні документи. Незважаючи на це, митним органом безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товару та відмовлено у митному оформленні, що призвело до збільшення суми митних платежів. На думку позивача, такі рішення прийняті без належного правового та фактичного обґрунтування, без урахування поданих документів та з порушенням вимог Митного кодексу України, у зв`язку з чим вони є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року заперечення Полтавської митниці проти розгляду справи № 440/1071/26 за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.
09 березня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити. Вказував на те, що у відповідь на письмову вимогу митного органу декларантом надіслано листи від 05.08.2025 № б/н та від 29.09.2025 №б/н, яким повідомлено, що інших додаткових документів протягом 10 календарних днів надати немає можливості. Інших документів, витребуваних митним органом, таких як рахунки-проформи, банківські платіжні документи, рахунки на оплату навантажувально-розвантажувальних робіт, тощо, які б містили інформацію про числові значення складових митної вартості відповідно до статті 53 МКУ, декларантом не надано. У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 – 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу з дотриманням положень ст. 64 МКУ. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих митну вартість документів, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості від 05.08.2025 № UA806020/2025/000031/2 та від 29.09.2025 № UA806020/2025/000045/2.
16 березня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача повністю підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.
19 березня 2026 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому представник відповідача свої позицію підтримував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД», як Покупцем та Компанія "SEA CHEF TECHNOLOGIES" SIA (Латвія), як Продавцем, 27 лютого 2025 року було укладено контракт № 6, за умовами яких Продавець продає, а ТОВ «ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД» купує заморожену рибу і морепродукти, в асортименті, кількості, якості і за ціною згідно Проформ-інвойсів/Інвойсів на кожну поставку, які є невід`ємною частиною контракту.
Згідно Контракту № 6 від 27.02.2025р., по інвойсах № 1293-2 від 12.06.2025р., №1293-3 від 12.06.2025р., № 1306-3 від 11.08.2025р. та CMR б/н від 02.08.2025р. та CMR 0923/3 від 23.09.2025р. на митну територію України ввозиться частинами партія товару - риба заморожена обезголовлена форель, розмір 0,9-1,8 (Oncorhynchus Mykiss)/Rainbow Trout (Oncorhynchus Mykiss) HG. Size 0.9-1.8. frozen - 5 000,00 кг. та 19900,00 кг.
Товар оплачений згідно платіжних інструкцій в іноземній валюті № 60 від 14.07.2025р. на суму 236 520,00 доларів, № 61 від 18.07.2025р. на суму 77 400,00доларів, № 83 від 08.09.2025р. на суму 231877,50 доларів. 
За період з 05 серпня 2025 року по 29 вересня 2025 року ТОВ «ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД» подало до Полтавської митниці митні декларації (надалі також МД) разом з відповідними підтверджуючими документами, в яких митну вартість товару визначено декларантом за першим методом - ціною договору.
Митна декларація N 25UA806020005899U2, якою заявлено до митного оформлення:
- риба заморожена обезголовлена форель, розмір 0,9-1,8 (Oncorhynchus Mykiss)/Rainbow Trout (Oncorhynchus Mykiss) HG. Size 0.9-1.8, frozen - 2500.00 кг. Дата виробництва: 21-26.04.2025-28-30.04.2025; 
- риба заморожена обезголовлена форель, розмір 0,9-1,8 (Oncorhynchus Mykiss)/Rainbow Trout (Oncorhynchus Mykiss) HG. Size 0.9-1.8, frozen - 2500.00 кг. Дата виробництва: 23-26.04.2025-28-29.04.2025; Термін придатності - 18 по Цельсію 24 місяців від дати виготовлення. Без харчових добавок та ароматизаторів, на загальну суму 21900,00 доларів США, сума митних платежів - 215443,50 грн. 
Для митного оформлення до митної декларації додано: Сертифікат якості- (Quality Certificate) 1293-2QC від 11.06.2025р. (0003),Сертифікат якості- (Quality Certificate) 1293-3QC від 11.06.2025р. (0003), рахунок-фактура (інвойс)(Invoice) № 1293-2 від 12.06.2025р. (0380), рахунок-фактура (інвойс)(Invoice) №1293-3 від 12.06.2025р. (0380), міжнародна товарно-транспортна накладна б/н від 02.08.2025р. (0730), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 01384 від 12.06.2025р (0861), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 01385 від 12.06.2025р (0861), транспортний документ від 30.07.2025р. (3000), платіжна інструкція в іноземній валюті № 60 від 14.07.2025р., (3001), рахунок фактура № 182 від 02.08.2025р. (3004), Довідка про транспортні витрати № 02C від 02.08.2025р. (3007), контракт № 6 від 27.02.2025р. (4100), договір-доручення № Т-П/ВС-118 на надання послуг на брокерсько-митне обслуговування від 29.11.2024р.,(d4207), договір на виконання перевезення вантажу № 30/07 від 30.07.2025р. (4301), інші некласифіковані документи контракт № EKS-25.03.01 від 01.03.2025р. (m9000), інформаційний лист № 04/08-2 від 04.08.2025 (9000), лист № 1700 від 04.08.2025 (9000), лист відповідь б/н від 05.08.2025 (9000).
Митна декларація № 25UA806020007380U7, якою заявлено до митного оформлення риба заморожена обезголовлена форель, розмір 0,9-1,8 (Oncorhynchus Mykiss)/Rainbow Trout (Oncorhynchus Mykiss) HG. Size 0.9-1.8, frozen - 19900,00 KT. Дата виробництва: 01-04.07.2025, 07-09.07.2025; Термін придатності - 18 по Цельсію 24 місяців від дати виготовлення. Без харчових добавок та ароматизаторів, на загальну суму 85 570,00 доларів СІА, сума митних платежів - 826906,50 грн. 
Для митного оформлення до митної декларації додано: Сертифікат якості- (Quality Certificate) 1306-QC від 11.08.2025р. (0003), рахунок-фактура (інвойс)(Invoice) № 1306-3 від 11.08.2025р. (0380), міжнародна товарно-транспортна накладна 0923/3 від 23.09.2025р. (0730), Супровідний документ TI (Dispatch note model TI) 25LTLUB00006A9E8K0 від 23.09.2025р.(0821), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) Nє01910 від 11.08.2025р (0861), транспортний документ від 19.09.2025р. (3000), платіжна інструкція в іноземній валюті № 61 від 18.07.2025р. (3001), платіжна інструкція в іноземній валюті № 83 від 08.09.2025р. (3001),рахунок фактура № 148 від 25.09.2025р. (3004), Довідка про транспортні витрати № 148 від 25.09.2025р. (3007), контракт № 6 від 27.02.2025р. (4100), к договір-доручення № T-П/BC-118 на надання послуг на брокерсько -митне обслуговування від 29.11.2024р.,(d4207), договір на виконання перевезення вантажу транспортно-інк експедиційні та інформативні послуги № 18/09-3 від 18.09.2025р. (4301), договір мм організації перевезення № 170925-01 від 17.09.2025р. (4301), інші некласифіковані документи контракт № EKS-25.03.01 від 01.03.2025р. (m9000), лист № 7119 від 24.09.2025 (9000), лист № 24/09-2 від 24.09.2025 (9000), Акт фіз.огляду б/н від 29.09.2025р., лист відповідь б/н від 29.09.2025 (9000). 
Полтавською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000031/2 від 05.08.2025р., № UA806020/2025/000045/2 від 29.09.2025р., якими митну вартість товару за митними деклараціями № 25UA806020005899U2, № 25UA806020007380U7, визначено у розмірі 5,5000 доларів за одиницю, а також було винесено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2025/000115, № UA806020/2025/000150, відповідно, якими повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000031/2 від 05.08.2025 зазначені наступні недоліки: 
- неподання транспортного документа (коносамента), що, на думку митного органу, унеможливлює підтвердження маршруту перевезення товару; 
- відсутність загального рахунку-фактури на всю партію товару; 
- наявність у поданих рахунках-фактурах посилань на рахунок-проформу, який до митного оформлення не подано; 
- відсутність рахунків-проформ, на які містяться посилання у банківських платіжних документах, що, за висновком митного органу, унеможливлює ідентифікацію здійснених платежів; 
- невключення до складу митної вартості витрат на зберігання товару в порту призначення та відсутність відомостей про їх вартість; 
- неподання документів, що підтверджують витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи (зокрема рахунку-фактури експедитора), у зв`язку з чим митний орган вказав на неможливість перевірки відповідних складових митної вартості;
- неподання додаткових документів, витребуваних митним органом, зокрема платіжних, бухгалтерських, транспортних документів, документів щодо вартості перевезення, договорів із третіми особами, рахунків на їх оплату, прайс-листів виробника, експортної декларації країни відправлення та інших документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000045/2 від 29.09.2025 зазначені наступні недоліки: 
- неподання транспортного документа (коносамента), що, на думку митного органу, унеможливлює підтвердження маршруту перевезення товару; 
- неподання рахунку-проформи № РІ-1306, який є підставою для оплати та на який містяться посилання у рахунку-фактурі і платіжних документах; 
- наявність у рахунку-фактурі посилання на рахунок-проформу, який до митного оформлення не подано; 
- невідповідність між поданими документами щодо вартості та кількості товару (рахунок-фактура оформлений на більшу вагу та суму, ніж задекларовано в митній декларації), а також відсутність рахунку-фактури саме на задекларовану партію товару;
- неможливість ідентифікації здійснених платежів із конкретною партією товару з огляду на розбіжності у сумах та посилання на непідтверджені документи; 
- невключення до складу митної вартості витрат на зберігання товару в порту призначення та відсутність відомостей про їх вартість; 
- неподання документів, що підтверджують витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи (зокрема рахунку-фактури експедитора), що, за висновком митного органу, унеможливлює перевірку складових митної вартості; 
- неподання витребуваних митним органом додаткових документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості.
Не погодившись з такими рішеннями митного органу, позивач звернуся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі МК України). 
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу); 
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
- ???за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
- ???транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ???ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; ???
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини перша - третя цієї статті). 
Частиною другою статті 58 МК встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов?язковою при її обчисленні. 
Таким чином, аналіз наведених правових норм свідчить, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний подати документи відповідно до переліку, визначеного частиною другою статті 53 Митного кодексу України.
Водночас митний орган наділений правом витребувати у декларанта додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості виключно у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих відомостей.
Наявність таких сумнівів є обов`язковою передумовою для витребування додаткових документів, а також для вчинення митним органом подальших дій, спрямованих на визначення митної вартості товару.
Разом із тим, суд зазначає, що повноваження митного органу щодо витребування додаткових документів не є безумовними та обмежуються метою перевірки правильності визначення задекларованої митної вартості.
Так, витребуванню підлягають лише ті документи, які можуть підтвердити або спростувати достовірність заявленої митної вартості товару, а не весь перелік документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання декларантом витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, якщо подані документи є недостатніми або такими, що у своїй сукупності не спростовують обґрунтованих сумнівів митного органу щодо достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень статей 53, 54 Митного кодексу України неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18 та від 06 травня 2020 року у справі №140/1713/19.
Зазначена правова позиція узгоджується з принципами здійснення державної митної справи, визначеними статтею 8 Митного кодексу України, зокрема принципами законності, презумпції невинуватості суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності та мінімізації митних формальностей.
При цьому, суд зазначає, що спірні рішення про коригування митної вартості були винесені з підстав наявності недоліків первинних документів або частковим їх не наданням. 
Щодо ненадання позивачем до митного органу коносаменту, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, зі змісту зовнішньоекономічного контракту від 27.02.2025 № 6 та поданих до митного оформлення рахунків-фактур від 12.06.2025 № 1293, від 12.06.2025 № 1293-3 та від 11.08.2025 № 1306-3 вбачається, що поставка товару здійснювалась на умовах CFR - Клайпеда, Литва (відповідно до правил Інкотермс 2010 ).
Відповідно до правил Інкотермс 2010, умова поставки CFR (Cost and Freight (... named port of destination), «Вартість і фрахт (... назва порту призначення)») передбачає, що продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити доставку товару до порту відвантаження, здійснити його завантаження на судно та оплатити фрахт, необхідний для транспортування товару до погодженого порту призначення.
Крім того, на продавця покладається обов`язок здійснити митне оформлення товару для експорту, забезпечити належне пакування, маркування, перевірку товару, а також організувати його транспортування до порту відправлення і завантаження на борт судна.
За змістом умов CFR вважається, що продавець виконав свої зобов`язання з поставки товару в момент, коли товар перетнув поручні судна у порту відвантаження. Саме з цього моменту ризик випадкової загибелі або пошкодження товару переходить до покупця.
При цьому умови CFR передбачають розмежування переходу витрат та ризиків: витрати на транспортування до порту призначення несе продавець, тоді як ризики переходять до покупця раніше — з моменту завантаження товару на судно. Водночас витрати, пов`язані з розвантаженням, зберіганням у порту призначення, подальшим транспортуванням, а також імпортним митним оформленням, покладаються на покупця, якщо інше прямо не передбачено договором.
Таким чином, у межах правового регулювання умов CFR ключовим є те, що вартість товару формується на підставі умов договору та відповідних фінансових документів, зокрема рахунків-фактур, платіжних документів, договорів перевезення, страхування тощо, які містять відомості про фактично сплачену або таку, що підлягає сплаті, ціну товару.
Щодо доводів митного органу про необхідність подання коносамента як обов`язкового документа для підтвердження митної вартості, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, перелік документів, які подаються для підтвердження митної вартості товарів, є вичерпним та включає, зокрема, рахунок-фактуру (інвойс), договір (контракт), платіжні документи, транспортні (перевізні) документи (у разі якщо витрати на транспортування не включені до вартості товару), страхові документи тощо.
Разом із тим, коносамент як транспортний документ, що використовується у морських перевезеннях, за своєю правовою природою є документом, який підтверджує факт прийняття перевізником вантажу до перевезення та умови такого перевезення, а також посвідчує право власності на вантаж.
Водночас коносамент не містить відомостей про ціну товару, не відображає числові значення складових митної вартості та не є документом, який підтверджує фактичну вартість товару або витрати, що включаються до митної вартості відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
З огляду на викладене, неподання коносамента саме по собі не може свідчити про недостовірність заявленої митної вартості товару, оскільки такий документ не впливає на формування митної вартості і не містить вартісних показників, необхідних для її визначення.
Аналогічний підхід узгоджується з правовою природою митної вартості як ціни товару, що фактично сплачена або підлягає сплаті, яка підтверджується передусім комерційними та платіжними документами, а не документами, що лише засвідчують переміщення товару.
Отже, посилання митного органу на відсутність коносамента як на підставу для невизнання митної вартості за першим методом є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам статей 53, 58 Митного кодексу України.
Щодо ненадання позивачем до митного органу рахунку-проформи, що були зазначені в платіжній інструкції, суд зазначає наступне.
Проформа-інвойс є документом, який використовується у зовнішньоекономічній діяльності для попереднього визначення умов поставки товару або надання послуг, у тому числі їх орієнтовної вартості. Такий документ, як правило, містить інформацію про найменування товару, його кількість, попередню ціну, а також інші істотні умови майбутньої угоди, однак не є остаточним розрахунковим документом.
Ціна товару або послуг, зазначена у проформі-інвойсі, має попередній характер та може змінюватися в подальшому залежно від фактичних умов виконання контракту, зокрема обсягів поставки, логістичних витрат, курсових коливань та інших чинників.
Натомість комерційний інвойс (рахунок-фактура) є первинним розрахунковим документом, який оформлюється продавцем під час фактичного відвантаження товару та надсилається покупцеві. Саме цей документ підтверджує фактичну ціну товару, що була сплачена або підлягає сплаті, і використовується, зокрема, для митного оформлення товарів, а також для нарахування податків і митних платежів.
При цьому чинним законодавством України не встановлено уніфікованої форми інвойсу або обов`язкових вимог до його змісту, що узгоджується із загальними принципами свободи договору у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (у випадках, коли товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що законодавець допускає використання як інвойсу, так і проформи-інвойсу для цілей підтвердження митної вартості, однак визначальне значення у випадку зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу має саме комерційний інвойс як документ, що фіксує остаточну ціну товару.
Разом із тим, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару митний орган відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України наділений правом перевіряти достовірність та точність будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих декларантом для цілей визначення митної вартості.
Водночас згідно з частиною другою статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про митну вартість товарів, які повинні ґрунтуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено судом, на підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано комерційні інвойси, які є належними та допустимими доказами у розумінні статті 53 Митного кодексу України.
Зокрема, до митної декларації №25UA806020005899U2 позивачем подано рахунки-фактури (інвойси) №1293-2 від 12.06.2025 та №1293-3 від 12.06.2025, якими підтверджено вартість товару: риба заморожена обезголовлена форель (Oncorhynchus Mykiss) у кількості 5000 кг за ціною 4,38 доларів США за 1 кг, на загальну суму 21 900,00 доларів США.
Крім того, до митної декларації №25UA806020007380U7 подано рахунок-фактуру (інвойс) №1306-3 від 11.08.2025, яким підтверджено вартість товару: риба заморожена обезголовлена форель (Oncorhynchus Mykiss) у кількості 19900 кг за ціною 4,30 доларів США за 1 кг, на загальну суму 85 570,00 доларів США.
Вказані інвойси підписані продавцем товару, містять всі істотні умови поставки, зокрема найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, що дає можливість ідентифікувати поставку та встановити фактичну ціну товару.
Суд звертає увагу, що саме рахунок-фактура (інвойс) є основним документом, який підтверджує ціну товару для цілей визначення митної вартості, оскільки він безпосередньо відображає домовленість сторін щодо вартості товару та є підставою для здійснення розрахунків між сторонами зовнішньоекономічного договору.
За таких обставин, надані позивачем інвойси містять достатні та належні відомості для підтвердження митної вартості товару, а відтак є належною документальною підставою для застосування основного методу визначення митної вартості – за ціною договору (контракту).
Щодо доводів відповідача про відсутність у поданих документах відомостей щодо витрат на зберігання товару в порту призначення, суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, між компанією UAB «NORDNIX» та ТОВ «ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД» укладено договір транспортно-експедиційного обслуговування № EKS-25/03/01 від 01.03.2025, відповідно до умов якого експедитор бере на себе організацію перевезення вантажу, а також пов`язаних із цим послуг, зокрема навантажувально-розвантажувальних робіт та інших операцій до моменту завантаження товару на автомобільний транспорт.
З аналізу умов зазначеного договору вбачається, що всі витрати, пов`язані з обробкою вантажу до моменту його передачі для автомобільного перевезення, несе експедитор UAB «NORDNIX», який у подальшому включає такі витрати до вартості експедиційних послуг, що оплачуються замовником – ТОВ «ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД» – на підставі відповідних рахунків.
Отже, твердження відповідача про обов`язковість окремого виділення витрат на зберігання товару як складової митної вартості не ґрунтується на фактичних обставинах справи, оскільки такі витрати або не мали місця як окремий вид витрат, або вже включені до складу експедиційних послуг.
Крім того, висновки відповідача про можливе зберігання товару в порту Клайпеда базуються виключно на припущеннях, зроблених на підставі зазначення номерів контейнерів у рахунках-фактурах та зіставлення дат документів.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги або заперечення сторін, покладається на відповідну сторону. У даному випадку саме на митний орган покладається обов`язок доведення наявності витрат, які, на його думку, повинні бути включені до митної вартості, а також факту їх понесення декларантом.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2019 року у справі № 815/2501/18, у якій зазначено, що у разі якщо декларант заперечує наявність певних витрат, митний орган зобов`язаний довести факт їх існування та розмір.
Разом із тим, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт зберігання товару, обсяг таких послуг та їх вартість, а відтак його висновки ґрунтуються виключно на припущеннях.
Щодо підтвердження витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи, суд встановив, що позивачем надано до митного оформлення договір № EKS-25/03/01 від 01.03.2025, укладений з UAB «NORDNIX», а також довідки цієї компанії № 1700 від 04.08.2025 та № 7119 від 24.09.2025, які підтверджують надання експедиційних послуг, включаючи вантажно-розвантажувальні роботи.
Зазначені довідки містять необхідні відомості для ідентифікації виконаних робіт, зокрема інформацію про транспортні засоби (що кореспондується з даними CMR), обсяг наданих послуг, їх вартість (1777,36 євро та 1491,50 євро відповідно), а також підпис уповноваженої особи та відбиток печатки експедитора.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи є достатніми для підтвердження відповідних складових митної вартості, а доводи відповідача про їх непідтвердження не ґрунтуються на належних доказах.
Таким чином, позиція відповідача щодо необхідності включення непідтверджених витрат на зберігання товару до митної вартості, а також щодо недостовірності поданих документів, є необґрунтованою, такою, що базується на припущеннях, та не відповідає вимогам статей 53, 58 Митного кодексу України та нормам процесуального права.
Щодо доводів відповідача про оплату вартості товару, суд зазначає наступне.
Порядок здійснення переказів коштів в іноземній валюті регулюється, зокрема, Положенням про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року № 216, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2008 року за № 910/15601 (далі – Положення № 216).
Відповідно до пункту 2.2 Положення № 216 платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб забезпечити достатню інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється переказ коштів бенефіціару. При цьому чинне законодавство України не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового зазначення в платіжних документах реквізитів інвойсу або проформи-інвойсу.
Отже, відсутність у банківських платіжних документах прямого посилання на інвойс або рахунок-проформу не може сама по собі свідчити про недостовірність заявленої митної вартості товару за умови, що такі документи містять посилання на зовнішньоекономічний контракт та дозволяють ідентифікувати предмет платежу.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, а саме, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Крім того, відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів є вартість, що використовується для митних цілей і базується на ціні, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України митна вартість визначається виходячи з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, під якою розуміється загальна сума всіх платежів, здійснених або таких, що мають бути здійснені покупцем на користь продавця або пов`язаних із ним осіб.
Статтею 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу на підставі об`єктивних, документально підтверджених та таких, що піддаються обчисленню даних.
Аналіз наведених норм свідчить, що умови здійснення оплати за товар (спосіб, етапність, технічне оформлення банківських документів) не є самостійним ціноутворюючим фактором і не впливають на визначення митної вартості товару. Такий правовий висновок неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 13 серпня 2020 року у справі № 815/3451/16 та від 21 квітня 2021 року у справі № 815/3558/16.
Суд також враховує, що згідно з пунктами 3.1 та 3.2 контракту № 6 від 27.02.2025 ціна товару визначається для кожної окремої партії у відповідних інвойсах, а загальна вартість контракту має орієнтовний характер і становить 1 000 000,00 євро та 1 000 000,00 доларів США. Таким чином, контракт передбачає поетапне формування вартості товару залежно від кожної окремої поставки.
Фактична оплата здійснюється саме за конкретну партію товару, визначену у відповідному інвойсі, що узгоджується з умовами зовнішньоекономічного договору та практикою його виконання.
Крім того, відповідно до пункту 6.1 контракту № 6 від 27.02.2025 товар постачається в експортній упаковці відповідно до вимог стандартів країни продавця, з обов`язковим маркуванням кожної одиниці товару із зазначенням інформації про найменування продукції, виробника, дату виробництва/заморозки, масу нетто, терміни та умови зберігання, а також калорійність. Таким чином, вартість товару, зазначена в інвойсі, включає також витрати на упаковку та маркування як складову комерційної пропозиції продавця.
Як встановлено судом, позивачем на підтвердження митної вартості товару до митного оформлення подано повний пакет документів, передбачених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, зокрема:
– митну декларацію № 25UA806020005899U2 від 05.08.2025 та додані до неї документи : Сертифікат якості- (Quality Certificate) 1293-2QC від 11.06.2025р. (0003),Сертифікат якості- (Quality Certificate) 1293-3QC від 11.06.2025р. (0003), рахунок-фактура (інвойс)(Invoice) №1293-2 від 12.06.2025р. (0380), рахунок- фактура (інвойс)(Invoice) №1293-3 від 12.06.2025р. (0380), міжнародна товарно- транспортна накладна б/н від 02.08.2025р. (0730), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №01384 від 12.06.2025р (0861), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №01385 від 12.06.2025р (0861), транспортний документ від 30.07.2025р. (3000), платіжна інструкція в іноземній валюті № 60 від 14.07.2025р., (3001), рахунок фактура № 182 від 02.08.2025р. (3004), Довідка про транспортні витрати № 02С від 02.08.2025р. (3007), контракт № 6 від 27.02.2025р. (4100), договір- доручення №Т-П/ВС-118 на надання послуг на брокесько -митне обслуговування від 29.11.2024р.,(d4207), договір на виконання перевезення вантажу № 30/07 від 30.07.2025р. (4301), інші некласифіковані документи контракт № EKS-25.03.01 від 01.03.2025р. (m9000), інформаційний лист № 04/08-2 від 04.08.2025 (9000), лист №1700 від 04.08.2025 (9000), лист відповідь б/н від 05.08.2025 (9000);
– митну декларацію № 25UA806020007380U7 від 29.09.2025 та відповідні документи: Сертифікат якості- (Quality Certificate) 1306-QC від 11.08.2025р. (0003), рахунок-фактура (інвойс)(Invoice) №1306-3 від 11.08.2025р. (0380), міжнародна товарно-транспортна накладна 0923/3 від 23.09.2025р. (0730), Супровідний документ ТІ (Dispatch note model TI) 25LTLUB00006A9E8K0 від 23.09.2025р.(0821), Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №01910 від 11.08.2025р (0861), транспортний документ від 19.09.2025р. (3000), платіжна інструкція в іноземній валюті №61 від 18.07.2025р. (3001), платіжна інструкція в іноземній валюті №83 від 08.09.2025р. (3001),рахунок фактура № 148 від 25.09.2025р. (3004), Довідка про транспортні витрати № 148 від 25.09.2025р. (3007), контракт № 6 від 27.02.2025р. (4100), договір-доручення №Т-П/ВС-118 на надання послуг на брокесько -митне обслуговування від 29.11.2024р.,(d4207), договір на виконання перевезення вантажу транспортно-експедиційні та інформативні послуги № 18/09-3 від 18.09.2025р. (4301), договір організації перевезення № 170925-01 від 17.09.2025р. (4301), інші некласифіковані документи контракт № EKS-25.03.01 від 01.03.2025р. (m9000), лист № 7119 від 24.09.2025 (9000), лист № 24/09-2 від 24.09.2025 (9000), Акт фіз.огляду б/н від 29.09.2025р., лист відповідь б/н від 29.09.2025 (9000).
Надані документи є взаємопов`язаними, містять повні відомості щодо товару, його вартості, умов поставки, транспортних витрат та розрахунків між сторонами, що дозволяє ідентифікувати кожну поставку та перевірити правильність визначення митної вартості за першим методом – за ціною договору.
Суд дійшов висновку, що наданий позивачем пакет документів є достатнім, належним та таким, що відповідає вимогам статті 53 Митного кодексу України, а отже, дає можливість визначити митну вартість товару за основним методом.
Водночас відповідачем не наведено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про недостовірність заявленої митної вартості або наявність об`єктивних підстав для її коригування. Посилання митного органу носять характер гіпотетичних тверджень та не підтверджені документально.
Інших обставин, які б свідчили про вплив на рівень заявленої митної вартості товару або ставили під сумнів її достовірність, відповідачем не доведено.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 11.11.2021 у справі № 808/1411/17, від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16, сам по собі факт наявності у митного органу інформації про те, що рівень митної вартості раніше оформлених товарів є вищим, ніж заявлений декларантом, не може розцінюватися як належна, достатня та самостійна підстава для невизнання заявленої митної вартості товару за основним методом її визначення.
Верховний Суд у вказаних правових позиціях виходить із того, що здійснення митного контролю, у тому числі контролю правильності визначення митної вартості товарів, має відбуватися виключно у спосіб, визначений Митним кодексом України, з дотриманням принципів законності, правової визначеності та обґрунтованості рішень суб`єктів владних повноважень, закріплених, зокрема, у статті 19 Конституції України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому відомості автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), на яку посилається відповідач у своїх доводах, мають виключно допоміжний, інформаційно-аналітичний характер, використовуються для формування ризик-профілю та ініціювання додаткової перевірки, однак не є первинними доказами у розумінні статей 72– 74 КАС України та не можуть підміняти собою належні, допустимі та достатні докази, отримані в установленому законом порядку.
Наявність у зазначеній системі інформації про те, що митна вартість ідентичних або подібних товарів, раніше випущених у вільний обіг, є вищою за задекларовану позивачем, сама по собі не свідчить про заниження митної вартості та не може автоматично зумовлювати відмову у застосуванні першого (основного) методу визначення митної вартості, передбаченого статтею 58 Митного кодексу України.
Зазначений підхід узгоджується також із принципами свободи договору та автономії волі сторін у цивільно-правових та зовнішньоекономічних правовідносинах, відповідно до яких ціна товару формується під впливом широкого кола об`єктивних і суб`єктивних чинників, зокрема: умов поставки (Incoterms), обсягу партії, сезонності, логістичних витрат, маркетингової політики виробника, знижок, комерційних домовленостей, а також специфіки самого товару.
Таким чином, формальне співставлення рівня митної вартості без аналізу зазначених умов не може вважатися належним доказом заниження ціни договору та не відповідає вимогам статей 52– 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості сумнівів митного органу.
Крім того, АСАУР не містить повної та вичерпної інформації щодо всіх істотних умов зовнішньоекономічних операцій, у тому числі фактичних умов поставки, структури ціни, додаткових витрат, індивідуальних знижок та особливостей контрактних відносин між сторонами. Відтак інформація з такої системи не може мати переваги над первинними документами, поданими декларантом, які прямо підтверджують ціну договору та складові митної вартості.
Отже, нижчий рівень митної вартості імпортованого товару порівняно з іншими митними оформленнями не є самостійною підставою для висновку про її заниження, не свідчить про недостовірність поданих документів та не перешкоджає застосуванню першого методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом під час прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості застосовано резервний метод визначення митної вартості з посиланням на дані ЕМД від 21.06.2025 № 25UA500500019984U0.
Водночас судом встановлено, що поставки товару за зазначеною митною декларацією та за спірними митними деклараціями здійснювалися за різними зовнішньоекономічними контрактами, різними експортерами, на різних комерційних та логістичних умовах, що виключає можливість їх автоматичного порівняння та використання як єдиного цінового орієнтира.
Відтак застосування зазначеної ЕМД як бази для коригування митної вартості без урахування істотних відмінностей у комерційних умовах поставки не відповідає вимогам статей 57– 64 Митного кодексу України та суперечить принципу індивідуального підходу до визначення митної вартості кожної окремої партії товару.
Таким чином, позивачем до митного оформлення подано повний пакет документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, які є належними, допустимими та достатніми доказами, що в сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару та дають можливість її визначення за основним методом — за ціною договору.
Натомість відповідачем не доведено наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності заявленої митної вартості, не спростовано належними та допустимими доказами правильність поданих декларантом відомостей, а також не наведено конкретних підстав, визначених статтею 58 Митного кодексу України, які б унеможливлювали застосування першого методу визначення митної вартості.
Додатково слід зазначити, що відповідно до статей 54– 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості повинно бути мотивованим, містити обґрунтування сумнівів митного органу, джерела інформації, що використовувалися, та розрахунок скоригованої митної вартості із зазначенням її складових.
Однак оскаржувані рішення не містять належного розрахункового обґрунтування визначеної митної вартості, не розкривають структуру її формування та не дозволяють перевірити логіку її визначення, що свідчить про їх невідповідність вимогам законодавства та принципу обґрунтованості рішень суб`єкта владних повноважень.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000031/2 від 05.08.2025 та № UA806020/2025/000045/2 від 29.09.2025 є протиправними, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного врахування всіх обставин, що мають значення для правильного визначення митної вартості, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Враховуючи, що картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2025/000115 та № UA806020/2025/000150 є похідними від зазначених рішень про коригування митної вартості та прийняті виключно з тих самих підстав, вони також підлягають скасуванню як такі, що не мають самостійного правового підґрунтя.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 39936,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" (вул. Зінківська, 51/2, м. Полтава, Полтавська область, 36009, код ЄДРПОУ 44797285) до Полтавської митниці (вул. Героїв "Азову"(А. Кукоби), буд. 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, код ЄДРПОУ 43997576) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000031/2 від 05.08.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2025/000115 від 05.08.2025;
Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів № UA806020/2025/000045/2 від 29.09.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2025/000150 від 29.09.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці (вул. Героїв "Азову" (А. Кукоби), буд. 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, код ЄДРПОУ 43997576) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШ-АЛЬЯНС ЛТД" (вул. Зінківська, 51/2, м. Полтава, Полтавська область, 36009, код ЄДРПОУ 44797285) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 39936 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова