СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/3528/25 
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.
без виклику представників учасників справи,
розглянувши апеляційну скаргу КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (2762Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/3528/25 (ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Усатою В.В., дата складання повного рішення 01.12.2025)
за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11) 
до Фізичної особи - підприємця Горша Олена Миколаївна ( АДРЕСА_1 ) 
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Горша Олена Миколаївна, в якому просить:
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за невиконання зобов`язань по оплаті теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 104 135,56 грн. за період: грудень 2021 - квітень 2023 на р/р НОМЕР_1 в Філії Харківського обласного управління АТ “Ощадбанк”, МВФ 351823, код ЄДРПОУ 31557119; 
- покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. згідно ст. 129 ГПК України, зобов`язавши сплатити їх на п/р НОМЕР_1 в Філії Харківського обласного управління АТ “Ощадбанк”, МВФ 351823, код ЄДРПОУ 31557119.
Рішенням господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/3528/25 в задоволенні позову відмовлено. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив з того, що :
- за твердженнями позивача, фактом приєднання відповідача до умов вищевказаного публічного договору (акцептування договору) є факт отримання відповідачем послуг з постачання теплової енергії у опалювальних періодах 2021-2022, 2022-2023, який підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів, та відключення наприкінці опалюваних сезонів (№ 173/30323 від 18.10.2021, № 173/32732 від 31.10.2022, №173/288 від 27.10.2023, № 173/33799 від 06.04.2023, 173/2695 від 26.03.2024).
- надані позивачем суду акти про підключення опалення на початку опалюваних сезонів, та відключення наприкінці опалюваних сезонів (№ 173/30323 від 18.10.2021, № 173/32732 від 31.10.2022, №173/288 від 27.10.2023, № 173/33799 від 06.04.2023, 173/2695 від 26.03.2024) не можуть слугувати належним доказом факту споживання відповідачем теплової енергії, оскільки вони фіксують лише централізовану подачу теплоносія до будинку в цілому, втім, доказів підключення саме належних відповідачу на праві власності нежитлових приміщень до системи опалення – матеріали справи не містять;
- в матеріалах справи відсутні докази обстеження нежитлових приміщень відповідача, а також відсутні докази в підтвердження відсутності у відповідача індивідуального опалення та користування відповідачем послугами, які надаються позивачем ;
- до матеріалів справи позивачем додане досудове повідомлення від 10.07.2025, в додатках якого міститься посилання до рахунки- факти (без зазначення періоду) та акт звіряння і на підтвердження направлення поштового відправлення надано фіскальний чек № 138 від 14.07.2025, з якого неможливо встановити, що саме було направлено відповідачу, опису вкладення у поштове відправлення матеріали справи не містять, а отже, позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу рахунків-фактур за спірний період грудень 2021 - квітень 2023, як і не надано доказів оплати відповідачем цих рахунків;
- доказів того, що у позивача до грудня 2021 року взагалі були вимоги до відповідача щодо оплати послуг з постачання теплової енергії, матеріали справи також не містять;
- отже, позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, не надано доказів отримання відповідачем послуг з постачання теплової енергії, сплату рахунків або приєднання відповідача до умов індивідуального договору, а отже, позивачем не доведено, що відповідачем було акцептовано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ", в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/3528/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що акти про підключення опалення на початку опалюваних сезонів, та відключення наприкінці опалюваних сезонів (№ 173/30323 від 18.10.2021, № 173/32732 від 31.10.2022, №173/288 від 27.10.2023, № 173/33799 від 06.04.2023, 173/2695 від 26.03.2024)) не можуть слугувати належним доказом факту споживання відповідачем теплової енергії, оскільки вони фіксують лише централізовану подачу теплоносія до будинку в цілому та зазначає, що доказів підключення саме належних відповідачу на праві власності нежитлових приміщень до системи опалення – матеріали справи не містять. Водночас, місцевий господарський суд не врахував, що відповідно до норм Закону України “Про житлово-комунальні послуги” система опалення нежитлових приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (2762Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/3528/25. Розгляд даної апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Також зазначеною ухвалою встановлено відповідачу строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам ч. 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянту.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 отримано позивачем 29.12.2025 о 15:25, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку вказаному учаснику справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 у цій справі).
Також на адресу Східного апеляційного суду повернулася направлена відповідачу копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 про відкриття апеляційного провадження у даній справі із відміткою пошти від 16.01.2026 «адресат відсутній» .
Зазначена ухвала була направлена апеляційним господарським судом на адресу відповідача, зазначену ЄДРЮОФОПГФ : проїзд Дунаєвського, буд. 19, м. Харків, 61054, про зміну якої останній ані суд першої інстанції, ані апеляційний господарський суд не повідомляв.
Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення вважається, зокрема: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У постановах: Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18); Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, зокрема, зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.
Отже, відповідач вважається таким, якому 16.01.2025 було вручено ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 про відкриття апеляційного провадження та, відповідно, належним чином повідомленим про встановлений судом строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, який він з власної вини суду не надав. 

Відповідно ч. 13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено місцевим господарським судом, Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлових приміщень від 29.07.2009 ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення в житловому будинку: 1-й поверх 87,60 кв. м., за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка, 1.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки КП “Харківські теплові мережі” здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів.
На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальному сезоні 2021-2022, 2022-2023 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка, 1.
На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023), на офіційному сайті Позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Договір). Договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021. Договір-1 укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором складається з: 
- плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначено відповідно до законодавства; 
- плати за абонентське обслуговування, гранічний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; 
- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Позивач вважає, що оскільки нежитлове приміщення за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка, 1 розташоване в житловому будинку, починаючи з 01.12.2021 надання послуги з постачання теплової енергії відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі Договору-1. Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.
Відповідно до положень п. 51 Договору-1, він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Відповідно до п. 4 Договору-1, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
За твердженнями позивача, факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальні періоди 2021-2022, 2022-2023 є фактом приєднання йогодо умов Договору-1 (акцептування договору). Факт отримання теплової енергії підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів, та відключення наприкінці опалюваних сезонів.
Відповідно до п. 5 Договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Відповідно до п. 32 Договору, плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Відповідно п. 30 Договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування.
Як зазначає позивач, відповідачу направлялися рахунки-фактури, які сплачені не були. За розрахунком позивача, станом на подання позовної заяви по особовому рахунку відповідача (17301-2440) обліковується заборгованість по Договору за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 104 135,56 грн., яка утворилася за період: грудень 2021 – квітень 2023.
Посилаючись вищевказані обставини, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за невиконання зобов`язань по оплаті теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 104 135,56 грн. за період: грудень 2021 - квітень 2023.
Здійснюючи апеляційний перегляд, колегія суддів керується таким.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України “Про теплопостачання" споживач зобов`язаний своєчасно укладати договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Як вбачається із матеріалів справи, Горша Олена Миколаївна є власником нежитлового приміщення 1-го поверху № 1-б, 9, 9-а, 9-б в будівлі літера “А-5” загальною площею 87,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Вищевказане нежитлове приміщення знаходиться у будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання до якого здійснює КП “Харківські теплові мережі”.
Як вже зазначалося, на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023), на офіційному сайті Позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Договір). Договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021. Договір-1 укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Згідно з ч. 1-2 ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Статтею 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.
Згідно зі ст. 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Як вже зазначалося, позивач стверджує, що факт отримання відповідачем послуг з постачання теплової енергії у опалювальних періодах 2021-2022, 2022-2023 свідчить про його приєднання відповідача до умов вищевказаного публічного договору (акцептування договору).Водночас, відповідно до норм Закону України “Про житлово-комунальні послуги” система опалення нежитлових приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому.
На підтвердження факту отримання відповідачем м теплової енергії відповідач додав до позовної заяви акти про підключення опалення на початку опалюваних сезонів, та відключення наприкінці опалюваних сезонів (№ 173/30323 від 18.10.2021, № 173/32732 від 31.10.2022, №173/288 від 27.10.2023, № 173/33799 від 06.04.2023, 173/2695 від 26.03.2024).
Отже, позивач вважає, що додані ним до матеріалів справи акти про підключення та відключення опалення до будинку на початку та наприкінці опалюваного сезону за періоди 2021-2022, 2022-2023 є доказами споживання відповідачем теплової енергії. 
При цьому, за розрахунками позивача, станом на подання позовної заяви по особовому рахунку відповідача (17301-2440) обліковується заборгованість по Договору за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 104 135,56 грн., яка утворилася за період: грудень 2021 – квітень 2023.
Проте, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 104 135,56 грн., яка утворилася за період: грудень 2021 – квітень 2023, керуючись таким.
Свій висновок колегія суддів ґрунтує на приписах п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України (принцип розумності цивільного законодавства) і міркуваннях здорового глузду.
Зокрема, колегія суддів вважає неможливим задоволення такої позовної вимоги про стягнення коштів, яка не має здатності до арифметичної (математичної) перевірки. На переконання колегії суддів, якщо розмір грошової вимоги не може бути верифікований, перевірений в ході судового розгляду, вимога не може бути задоволена навіть у разі, коли загальні підстави позову видаються суду переконливими. 
У даній справі в частині вимог споживання позивачем наданий до суду розрахунок, з якого неможливо встановити розмір фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період та неможливо перевірити його правильність.
Зокрема, в матеріалах справи відсутні належні докази числових даних обліку теплової енергії за будинковими приладами обліку для визначення вартості наданих послуг (актів приймання-передачі теплової енергії, актів зняття показників приладів по всьому будинку). Між тим обсяг загальнобудинкового споживання є одним зі складових формули визначення споживання конкретно визначеним споживачем.
Крім того, позивачем жодними доказами не підтверджені окремі складові формули визначення кількості отриманої теплової енергії за відсутності приладів опалення, наприклад, зовнішня температура повітря. З невідомої суду причини ця зовнішня температура у розрахунках позивача є константою — завжди складає мінус 23 градуси. 
Матеріали справи не містять не тільки нормативного підтвердження саме такої температури, але навіть переконливих даних, що ця складова є константою. Між тим, вивчення реєстру судових рішень показує, що в аналогічних справах суди застосовували зовсім інший підхід - визначали цю складову формули як середньомісячну температуру конкретного місяця за даними регіонального метеорологічного центру. 
Однак в цій частині колегія суддів не вбачає необхідності вдаватися в оцінку суперечностей з тієї причини, що позивачем взагалі не надана суду нормативна документація щодо існування затвердженої формули розрахунку спожитої за відсутності приладів опалення теплової енергії. В силу принципів змагальності і рівності сторін суд не займається обґрунтуванням позову замість позивача, тому колегія суддів не здійснювала пошук та залучення доказів існування вищевказаної формули, порядку визначення її складових тощо. 
Крім того, позивачем до позовної заяви додана копія технічного паспорту на приміщення першого поверху №1-б,9,9-а,9-б в літ «А-5» за адресою, за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка, 1, в якому розташований магазин ТОВ «Компанія Укрінвест», власником якого в технічному паспорті зазначено ОСОБА_2 , тобто позивачем надано копію технічного паспорту, який не містить даних щодо позивача, а тому не може вважатися належним та достовірним доказом у справі.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів підкреслює, що розрахунки позивача в цій частині не мають здатності до арифметичної та логічної перевірки, в силу чого не можуть бути задоволені. 
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Оскільки позивач не довів конкретний обсяг поставки теплової енергії відповідачу у період з грудня 2021 по квітень 2023, відповідно не доведеною є й заявлена до стягнення сума боргу 104 135,56 грн.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову, але з підстав, наведених у мотивувальній частині вказаної постанови.
Враховуючи викладене, рішення місцевого господарського суду необхідно частково змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції зазначеної постанови апеляційного господарського суду.
В решті рішення підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.
Керуючись статтями 129, 270, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (2762Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/3528/25 задовольнити частково.
Рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/3528/25 частково змінити, виклавши мотивувальну частину вказаного рішення в редакції цієї постанови Східного апеляційного господарського суду. 
В решті рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/3528/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя І.А. Шутенко