ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 925/557/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.,
за участю секретаря судового засідання - Салівонського С. П.,
представників учасників справи:
Офісу Генерального прокурора - Красножон О. М.,
позивача-2 - Родак І. В.,
відповідача - Слободянюк А. І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційні скарги керівника Черкаської обласної прокуратури та Обслуговуючого кооперативу "Дніпро- 2003"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025
(суддя Гладун А. І.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025
(судді Михальська Ю. Б., Тищенко А. І., Мальченко А. О.)
у справі за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради 
до Обслуговуючого кооперативу "Дніпро- 2003",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Асоціація керівників шкіл м. Черкаси; 2) Будищенська сільська рада Черкаського району Черкаської області, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
про усунення перешкод у користуванні приміщеннями і земельною ділянкою шляхом звільнення.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог
1.1. Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури (далі - Прокурор, скаржник) в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (далі -Міськрада, позивач-1), Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (далі - Департамент, позивач-2) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Дніпро- 2003" (далі - ОК "Дніпро- 2003", відповідач, скаржник) про:
- зобов`язання ОК "Дніпро- 2003" усунути перешкоди у користуванні Міськраді і Департаменту шляхом звільнення земельної ділянки площею 1,67 га за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаського району з кадастровим номером 7124986000:04:007:0095 від належного кооперативу майна та передачі ключів від вхідних воріт на територію земельної ділянки;
- зобов`язання ОК "Дніпро- 2003" усунути перешкоди у користуванні Черкаській міськраді і Департаменту шляхом звільнення будинків для відпочинку: З-1, з?, К-1, к, к 2, к 3, Q-1, R-1, V-1, W-1, Z-1, z?, Y-1, D-1, X-1, x, З?-1, з?, К??-1, к, Н?-1, н, П?-1, п?, Р?-1, Б?-1, Д?-1, Д-1, Ц-1, Ш-1, Ю-1, Е-1, Ж-1, ж?, ж 2, У-1, Л?-1, Ф-1, Ц-1, М-1, сарай R?, що входять до цілісного майнового комплексу "База вчителів", розташованого за адресою: вул. Дахнівська 9, с. Свидівок Черкаського району.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення терміну дії договору від 01.06.2003 про спільну діяльність, укладеного між Департаментом і Громадським об`єднанням "Дачний кооператив "Дніпро", правонаступником якого є відповідач, земельну ділянку та розташовані на ній будинки відпочинку, що входять до цілісного майнового комплексу "База вчителів" попри вимоги позивачів відповідач не звільнив, зберігає там своє майно (човни, мангали, навіси тощо), територія земельної ділянки огороджена і замкнена, ключі від вхідних воріт знаходяться у відповідача, представників позивачів на земельну ділянку і до майна не допускає, чим перешкоджає позивачам користуватись своїм майном.
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1. На підставі рішення Міськради від 10.07.1992 № 9-21/8 "Про власність міської ради народних депутатів" з метою раціонального володіння, користування та розпорядження об`єктами міської комунальної власності рішенням третьої сесії Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-531 база відпочинку вчителів "Дніпро" передана в оперативне управління Управлінню освіти Черкаського міського виконавчого комітету. До рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-531 внесено зміни рішенням Черкаської міської ради від 12.06.2018 № 2-3408, згідно з якими Управління освіти Черкаського міського виконавчого комітету замінено на Департамент.
2.2. На підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14.09.1995 згідно з Державним актом на право постійного користування землею від 22.09.1995 серії ЧР 17-68 № 47-р Управлінню освіти Черкаського міського виконавчого комітету було надано в постійне користування 1,67 га землі в межах відповідно до плану землекористування для розміщення бази відпочинку вчителів.
2.3. Управління освіти Черкаського міського виконавчого комітету (сторона-1) та ГО "Дачний кооператив "Дніпро" (сторона-2) 01.06.2003 уклали договір про спільну діяльність, за умовами якого:
- сторони зобов`язалися шляхом об`єднання майна та зусиль спільно діяти у сфері утримання та експлуатації бази відпочинку, яка знаходиться на балансі сторони-1 для досягнення таких господарських цілей: створення належних санітарних гігієнічних умов для відпочиваючих; проведення ремонтів будиночків та утримання території; монтаж та експлуатація електромереж, водопостачання та інше (пункт 1.1);
- сумісна діяльність сторін буде здійснюватися згідно з додатками до цього договору, в яких будуть визначатися порядок та інші умови сумісної діяльності (пункт 2.2);
- сторона-1 зобов`язується списати з балансу шкіл будинки, які не придатні для користування, за залишковою вартістю та передати членам кооперативу для ремонту, реставрації та проживання; забезпечити охорону території бази; здійснювати допомогу в організаційних роботах стороні-2; разом зі стороною-2 слідкувати за дотриманням правил поведінки відпочиваючих (пункт 3);
- сторона-2 зобов`язується після підписання договору негайно приступити до забезпечення території бази електроосвітленням (замовити технічні умови та придбати за свій рахунок підстанцію, змонтувати її, замінити повністю лінію електропередач на території бази, встановити нові опори); забезпечити за рахунок сторони-2 вивіз сміття, прибирання території, прибирання підсобних приміщень; зміни стосовно земельних питань вирішувати тільки за згодою двох сторін; кожний рік накопичувати кошти за рахунок внесків членів кооперативу для подальшого розвитку та благоустрою території бази (пункт 4);
- ведення спільних справ за договором здійснюється сторонами за спільною згодою; керівництво сумісною діяльністю покладається на директора бази відпочинку та виконавчого директора дачного кооперативу "Дніпро"; витрати на утримання спільного майна враховуються при визначенні часток участі сторін у сумісній діяльності; фактичний обсяг сумісної діяльності з його розподілом за видами витрат між сторонами визначається в балансі, що складається стороною-2 (пункти 5.1, 5.2, 5.5, 5.6);
- припинення дії договору можливе лише за згодою обох сторін; строк договору визначено з моменту підписання договору та до 2020 року (пункт 6.1).
2.4. Правонаступником сторони-1 договору став Департамент, а правонаступником сторони-2 договору став ОК "Дніпро-2003".
2.5. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру 11.02.2016 була сформована документація із землеустрою на земельну ділянку площею 1,67 га, що розташована за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 7124986000:04:007:0095; категорія - належить до земель рекреаційного призначення; використовується під базу відпочинку вчителів. 02.03.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права комунальної власності за Свидівоцькою сільською радою. 04.06.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою за Департаментом.
2.6. Рішенням Будищенської сільської ради (далі - Сільрада, третя особа-2) від 16.11.2020 №1-6/VІІІ "Про початок реорганізації Свидівоцької сільської ради" розпочато процедуру реорганізації Свидівоцької сільської ради шляхом приєднання до Сільради; Сільраду визнано правонаступником всього майна, прав та обов`язків Свидівоцької сільської ради.
2.7. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №252109794 від 11.04.2021 за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський р-н, Черкаська обл. знаходиться, зокрема:
- об`єкт нерухомого майна: комплекс бази відпочинку вчителів, реєстраційний номер 1184660171249, номер об`єкта в РПВН 13415779, складовими частинами об`єкта є будинки відпочинку під літерами: З-1, з?, И-1, К-1, к, к 2, к 3, Л-1, М-1, Н-1, н, н2, О-1, L-1, Q-1, q, R-1, S-1, U-1, u?, V-1, W-1, w; З?-1, з??, Л?-1, К?-1, к, Н?-1, н, М?-1, П?-1, п?, Р?-1, Y-1, y, Z-1, z?, А?-1, а??, Б?-1, В?-1, в?, в2, в3, Г?-1, г?, г2, Д?-1, Ц-1, Ш-1, Ю-1, Щ-1, щ?, щ2, Я-1, я?, я2, Д-1, F-1, G-1, І-1, А-1, а?, Б-1, б, В-1, Г-1, D-1, Е-1, Ж-1, ж??, ж2, Т-1, т?, т, т2, Р-1, р, С-1, с2, У-1, X-1, x, Ф-1, Ч-1, літня кухня, Э, сарай, Э?, навіс, Э2, сарай, Я?, сарай, Ю?, літня кухня, Ш?, вбиральня, Ц?, сарай, F?, сарай, Ф?, сарай, Х?, сарай, R?, сторожка, І?, трансформаторна, Т?, колодязь, І, огорожа, 1- 5.
2.8. На підставі рішень Міськради від 12.06.2018 № 2-3408, від 26.06.2003 № 3-531, постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2012 і ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2013 у справі № 2а-490/12 здійснено державну реєстрацію права комунальної власності за Міськрадою (рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень від 19.10.2018 № 43584696).
2.9. За адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область, знаходиться об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка площею 1,67 га з кадастровим номером 7124986000:04:007:0095, цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, реєстраційний номер об`єкта 865087271249. На цю земельну ділянку 02.03.2016 здійснено державну реєстрацію права комунальної власності за Свидівоцькою сільською радою (рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень від 02.03.2016 № 28547641).
2.10. 04.06.2020 на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 22.09.1995 серії ЧР № 17-68 за Департаментом здійснено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 1,67 га. У державному реєстрі також міститься архівна інформація про державну реєстрацію права приватної і спільної часткової власності окремих фізичних осіб на 43 об`єкти нерухомого майна, якими є будинки для відпочинку, що знаходяться за тією ж адресою.
2.11. Рішенням Міськради від 12.06.2018 № 2-3419 цілісний майновий комплекс бази відпочинку вчителів передано на балансовий облік Департаменту. Основними засобами, що обліковуються Департаментом є будинки для відпочинку (дачні будинки), розташовані в с. Свидівок, вул. Дахнівська, 9. Будинки дерев`яні, покриті шифером, побудовані в 1961, 1969, 1975, 1978, 2004 роках, більшість з них має 100% знос, що підтверджується інвентарними картками обліку основних засобів бази відпочинку вчителів "Дніпро".
2.12. 18.10.2019, 03.12.2019, 27.12.2019 та 28.12.2019 Департамент надіслав відповідачу листи № 2082-12-4/1, № 25459-01-13, № 2635-12-4/1, № 2636-12-4/1, у яких повідомляв про відсутність наміру поновлювати дію укладеного ними договору про спільну діяльність від 01.06.2003, та у зв`язку з припиненням його дії, пропонував у строк до 01.01.2020 звільнити територію.
2.13. 28.11.2019 Міськрада у відповідь на звернення членів відповідача надіслала лист № 11244-2, у якому повідомила, що у зв`язку з істотним порушенням відповідачем договору від 01.06.2003 наміру поновлювати дію договору у зв`язку з закінченням строку, на який його укладено немає.
2.14. Департамент листами від 18.12.2020 № 2115-12-4/1, від 15.01.2021 № 43-12-4/1, від 10.02.2021 № 187-12-4/1 вимагав від відповідача звільнити територію і будинки бази відпочинку вчителів після закінчення строку дії договору про спільну діяльність.
2.15. Комісія у складі директора бази відпочинку вчителів, працівників Департаменту 21.12.2020, 04.02.2021, 11.02.2022, 03.06.2022 та 19.12.2022 склала акти, якими засвідчила факти недопуску представниками відповідача та іншими особами членів комісії до майна майнового комплексу бази відпочинку вчителів, та знаходження на території бази майна, яке не належить до комунальної власності.
2.16. Доведення права власності територіальної громади міста Черкаси в особі Міськради на комплекс будівель і споруд бази відпочинку вчителів було предметом численних судових спорів та підтверджено рішеннями судів різних інстанцій.
3. Короткий зміст судових рішень
3.1. Справа неодноразово розглядалася господарськими судами.
3.2. Під час нового розгляду справи 20.01.2025 Прокурор подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, виклавши пункт 3 прохальної частини позову в такій редакції: "Зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачам шляхом звільнення будинку для відпочинку з прибудовою 3-1,з', будинку для відпочинку з прибудовою та навісом K-l, k, k2, k3, будинку відпочинку з прибудовою Q-l, q, будинків відпочинку R-l, V-1, будинку відпочинку з прибудовою W-l, w, будинку відпочинку з навісом Z-l,z', будинку відпочинку з навісом Y-1, у, будинку відпочинку D-1, будинку відпочинку з навісом Х-1, х, будинку відпочинку з навісом З'-1, з", будинок відпочинку з прибудовою К'-1, к', будинку відпочинку з навісом Н'-1,н`, будинку відпочинку з прибудовою П'-1, п', будинків відпочинку Р'-1, Б'-1, Д'-l, Д-1, Ц-1, Ш-1, Ю-1, Е-1, будинку відпочинку з навісом Ж-1, ж', ж2, будинку відпочинку У-1, Л'-l, Ф-1, сарай R', що входять до цілісного майнового комплексу "База вчителів", за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаського району".
3.3. Господарський суд Черкаської області рішенням від 09.04.2025 позов задовольнив частково; ухвалив усунути перешкоди та зобов`язати відповідача звільнити будинок для відпочинку з прибудовою 3-1, з?; будинок відпочинку з прибудовою Q-1,q; будинків відпочинку R-1; V-1; будинку відпочинку з прибудовою W-1, w; будинок відпочинку з навісом Z-1, z?; будинок відпочинку D-1; будинок відпочинку з навісом X-1, x; будинок відпочинку з навісом 3?-1, з??; будинок відпочинку з навісом Н?-1, н?, будинок відпочинку з прибудовою П?-1, п?, будинок відпочинку Р?-1, Д?-1, Д-1, Ц-1, Ш-1; будинок відпочинку з навісом Ж-1, ж?, ж 2, будинок відпочинку Л?-1, Ф-1, сарай R?, що входять до комплексу бази відпочинку вчителів, розташованого за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область. У решті позову відмовив.
3.4. Додатковим рішенням від 10.06.2025 суд ухвалив усунути перешкоди та зобов`язати відповідача звільнити будинок для відпочинку У-1, що входить до комплексу бази відпочинку вчителів, розташованого за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область.
3.5. Північний апеляційний господарський суд постановою від 21.10.2025 залишив без змін рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025.
3.6. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимоги про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачам шляхом звільнення будинку для відпочинку з прибудовою 3-1, з'; будинку відпочинку з прибудовою Q-l, q; будинків відпочинку R-l; V-1; будинку відпочинку з прибудовою W-l, w; будинку відпочинку з навісом Z-l, z'; будинку відпочинку з навісом Y-1; будинку відпочинку D-1; будинку відпочинку з навісом Х-1, х; будинку відпочинку з навісом 3'-1, з"; будинку відпочинку з навісом Н'-1,н`; будинку відпочинку з прибудовою П'-1, п'; будинків відпочинку Р'-1; Д'-l; Д-1; Ц-1; Ш-1; будинку відпочинку з навісом Ж-1, ж', ж2; будинку відпочинку У-1, Л'-l; Ф-1; сарай R', що входять до цілісного майнового комплексу "База вчителів", за адресою:    вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаського району .
3.7. За вимогою про зобов`язання усунути перешкоди шляхом звільнення будинків Б'-1; Е-1; К'-1, к'; Ю-1; K-l, k, k2, k3 та Y-1 зазначив, що належними відповідачами є фізичні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які користуються будинками для проживання у літній час, а ОК "Дніпро- 2003" у цій частині вимог не є належним відповідачем.
4. Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх обґрунтування
Щодо касаційної скарги Прокурора
4.1. До Верховного Суду від Прокурора надійшла касаційна скарга, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 у частині відмови у задоволенні вимог щодо зобов`язання ОК "Дніпро- 2003" звільнити будинок для відпочинку з прибудовою та навісом K-1, k, k2, k3, будинок для відпочинку з навісом Y-1, у, будинок для відпочинку з прибудовою К`-1, к', будинки для відпочинку Б`-1, Ю-1, Е-1, що входять до комплексу бази відпочинку вчителів, розташованого за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаського району, та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
4.2. Скаржник звертається до Верховного Суду з підстави, визначеної у частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у випадку, передбаченому пунктом 3 цієї частини статті.
4.3. Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, визначеного пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує, що судові рішення у частині відмови у задоволенні позову ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права - статті 1, 7, 27 Закону України "Про кооперацію", частини другої статті 35 Закону України "Про власність" (в редакції, чинній станом на 07.07.1992), статті 16, 1130, 1131 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Скаржник вказує й на безпідставне незастосування судами першої та апеляційної інстанцій статті 1 Закону України "Про кооперацію". Зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, у частині наявності підстав для застосування частини другої статті 35 Закону України "Про власність", статей 1, 7, частини першої статті 27 Закону України "Про кооперацію".
4.4. Наголошує, що якщо майно спільно використовувалося на підставі правочину, укладеного відповідачем з органом місцевого самоврядування, то після закінчення терміну дії договору обов`язок щодо звільнення майна покладено на відповідача як сторону правочину, а не його членів.
Щодо касаційної скарги відповідача
4.5. ОК "Дніпро- 2003" також подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025, у якій просить (враховуючи уточнену редакцію касаційної скарги) їх скасувати, а справу - направити на новий розгляд.
4.6. Скаржник звертається до Верховного Суду з підстав, визначених у частині другій статті 287 ГПК України у випадках, передбачених пунктами 1, 4 цієї частини статті.
4.7. Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, визначеного пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 46 ГПК України, які викладені у постановах від 28.09.2021 у справі № 902/743/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18. Зокрема, суди не врахували, що у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених статтею 46 ГПК України.
4.8. Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судових рішень, визначеного пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій не вирішили по суті питання повернення вкладу відповідача в частині понесених ним власних фінансових витрат та інвестицій у комплекс бази відпочинку вчителів.
4.9. Скаржник також вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що договір про спільну діяльність є припиненим, оскільки відповідно до пункту 6.1 договору припинення договору може бути лише за згодою обох сторін, тоді як договір був припинений лише за згодою позивача.
5. Позиції інших учасників справи
5.1. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу Прокурора, в якому просив залишити її без задоволення. 
5.2. Інші учасники справи правом на надання відзивів не скористалися.
6. Позиція Верховного Суду
6.1. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
6.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Щодо касаційної скарги Прокурора
6.3. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за характером та змістом стверджуваного порушення права територіальної громади міста Черкаси полягає у позбавленні власника права володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном, і належними відповідачами за позовною вимогою у цій справі є треті особи - ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які користуються цим будинками для проживання у літній час.
6.4. Судова колегія зазначає, що за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є як договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.
6.5. Суди попередніх інстанцій у цій справі встановили, що юридичні відносини між сторонами у цій справі (Управління освіти Черкаського міського виконавчого комітету (правонаступник позивач-2) (сторона-1) та ГО "Дачний кооператив "Дніпро" (правонаступник відповідач) (сторона-2)) виникли на підставі договору про спільну діяльність від 01.06.2003, за умовами якого сторони зобов`язалися шляхом об`єднання майна та зусиль спільно діяти у сфері утримання та експлуатації бази відпочинку, яка знаходиться на балансі сторони-1 для досягнення таких господарських цілей: створення належних санітарних гігієнічних умов для відпочиваючих; проведення ремонтів будиночків та утримання території; монтаж та експлуатація електромереж, водопостачання та інше (пункт 1.1); припинення дії договору можливе лише за згодою обох сторін; строк договору визначено з моменту підписання договору та до 2020 року (пункт 6.1).
6.6. У позові прокурор стверджував, що строк дії договору від 01.06.2003 закінчився 31.12.2019 і продовжений сторонами не був. Проте будинки Б'-1; Е-1; К'-1, к'; Ю-1; K-l, k, k2, k3 та Y-1, власником яких, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, є позивач-1 і які входять до комплексу бази відпочинку, відповідач після закінчення договору не звільнив.
6.7. Тобто, у позовній заяві зазначено і це встановили суди, що між позивачем-2 та відповідачем існували договірні зобов`язання щодо утримання та експлуатації комплексу бази відпочинку, до складу якого входили також і спірні будинки.
6.8. Водночас, всупереч встановленим обставинам, суди при визначенні зобов`язаної за позовом у цій справі особи вважали, що вимоги мають бути звернуті не відповідача, як сторони договору, строк дії якого закінчився, а до фактичних користувачів майна. 
6.9. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.07.2025 у справі № 910/2389/23, негаторний позов розглядається у вітчизняній цивілістиці як класичний речовий спосіб захисту права власності (речовий позов, actio in rem). З цих причин його можна пред`явити лише для захисту абсолютного суб`єктивного цивільного права в абсолютному речовому правовідношенні, коли власник-позивач та правопорушник-відповідач не перебувають між собою в договірних чи в інших зобов`язальних правовідносинах, або ж такі правовідносини між ними не стосуються вчиненого порушення права власності.
6.10. Речове право захищають за допомогою негаторного позову, якщо вчинене особою порушення такого права в принципі було можливим для будь-якої особи з кола зобов`язаних за відповідним абсолютним цивільним правовідношенням (тобто фактично - з необмеженого кола осіб) і не створює саме собою зобов`язального правовідношення.
6.11. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що однією з умов застосування негаторного позову є відсутність між сторонами спору договірних відносин. 
6.12. Якщо вчинене особою порушення було можливе лише як вчинене певною особою через її статус у договірному чи іншому зобов`язальному правовідношенні з власником, то негаторний позов не можна заявити, а право власника слід захищати за допомогою зобов`язально-правових способів (аналогічні позиції викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, від 02.11.2022 у справі № 922/3166/20).
6.13. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що договірний характер правовідносин між сторонами спору унеможливлює застосування до них положень статті 391 ЦК України.
6.14. У цій справі суть звернення Прокурора з позовом полягала у зобов`язанні відповідача звільнити будинки для відпочинку, зокрема, Б'-1; Е-1; К'-1, к'; Ю-1; K-l, k, k2, k3 та Y-1, які входять до комплексу бази відпочинку, який, відповідно, був об`єктом по договору про спільну діяльність від 01.06.2003.
6.15. Ураховуючи існування між сторонами правовідносин у сфері утримання та експлуатації бази відпочинку за договором про спільну діяльність і те, що обов`язок сторін договору про спільну діяльність повернутися в майновий стан, який існував у них до укладення договору виник саме внаслідок закінчення строку договору, на який його було укладено, а також те, що правова природа договору є зобов`язальною, відтак захист прав має здійснюватися в межах умов договору та положень ЦК України, що виключає застосування статті 391 ЦК України.
6.16. Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, відповідно до якої у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору.
6.17. Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.
6.18. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу "jura novit curia".
6.19. Оскільки Прокурор у позові помилково кваліфікував його як негаторний та посилався на необхідність застосування статті 391 ЦК України, проте, ураховуючи обставини справи і ті підстави позову, які зазначає Прокурор та встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів вважає наявною процесуальну можливість надати належну юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам і, відповідно до принципу "суд знає закони", застосувати релевантні норми ЦК України.
6.20. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
6.21. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
6.22. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов`язання.
6.23. З огляду на наведене, а також враховуючи, що майно спільно використовувалося на підставі договору, укладеного відповідачем з органом місцевого самоврядування, колегія суддів погоджується з доводами Прокурора про те, що після закінчення строку дії договору, на який його було укладено, обов`язок звільнити майно покладається саме на відповідача як на сторону договору, а не на третіх осіб, які не несуть самостійної відповідальності за договором.
6.24. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідача звільнити будинки Б'-1; Е-1; К'-1, к'; Ю-1; K-l, k, k2, k3 та Y-1 та, відповідно, про відмову у задоволенні позову у цій частині.
6.25. Щодо доводу Прокурора про необхідність формування висновку Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 35 Закону України "Про власність", статей 1, 7 частини першої статті 27 Закону України "Про кооперацію" у подібних правовідносинах, колегія суддів зазначає, що, зважаючи на наведене у цій постанові, враховуючи кваліфікацію позовних вимог та підстави, з яких підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача звільнити будинки Б'-1; Е-1; К'-1, к'; Ю-1; K-l, k, k2, k3 та Y-1, відсутні підстави для формування Верховним Судом правового висновку щодо застосування наведених норм права, про який Прокурор зазначає у касаційній скарзі.
Щодо касаційної скарги відповідача
6.26. На момент укладення договору про спільну діяльність від 01.06.2003 такі правовідносини регулювалися ЦК Української РСР у редакції, чинній з 30.10.1999.
6.27. Так, відповідно до частини першої статті 430 ЦК Української РСР за договором про сумісну діяльність сторони зобов`язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків та інше.
6.28. Статтею 432 ЦК Української РСР визначено, що для досягнення мети, зазначеної у статті 430 цього Кодексу, учасники договору про сумісну діяльність роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю. Грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю. Учасник договору про сумісну діяльність не вправі розпоряджатися своєю часткою у спільному майні без згоди інших учасників договору.
6.29. Згідно з пунктами 1, 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України від 16.01.2003, цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
6.30. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що договір про спільну діяльність виконувався його сторонами і після набрання чинності ЦК України. 
6.31. Так, відповідно до статті 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.
6.32. Приписами статті 1131 ЦК України визначені форма та умови договору про спільну діяльність. Згідно із частиною першою наведеної статті договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Частиною другою статті 1131 ЦК України передбачено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.
6.33. Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що за своєю суттю спільна діяльність є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети.
6.34. Управління освіти Черкаського міського виконавчого комітету (правонаступник позивач-2) (сторона-1) та ГО "Дачний кооператив "Дніпро" (правонаступник відповідач) (сторона-2) 01.06.2003 уклали договір про спільну діяльність, за умовами якого:
- сторони зобов`язалися шляхом об`єднання майна та зусиль спільно діяти у сфері утримання та експлуатації бази відпочинку, яка знаходиться на балансі сторони-1 для досягнення таких господарських цілей: створення належних санітарних гігієнічних умов для відпочиваючих; проведення ремонтів будиночків та утримання території; монтаж та експлуатація електромереж, водопостачання та інше (пункт 1.1);
- сумісна діяльність сторін буде здійснюватися згідно з додатками до цього договору, в яких будуть визначатися порядок та інші умови сумісної діяльності (пункт 2.2).
6.35. Суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили, що додатки до договору сторони не уклали і доказів протилежного матеріали справи не містять. Тобто, у матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких визначався порядок та інші умови сумісної діяльності відповідно до пункту 2.2 договору.
6.36. Водночас, договір передбачав обов`язки як сторони-1, так і сторони-2:
- сторона-1 зобов`язується списати з балансу шкіл будинки, які не придатні для користування, за залишковою вартістю та передати членам кооперативу для ремонту, реставрації та проживання; забезпечити охорону території бази; здійснювати допомогу в організаційних роботах стороні-2; разом зі стороною-2 слідкувати за дотриманням правил поведінки відпочиваючих (пункт 3);
- сторона-2 зобов`язується після підписання договору негайно приступити до забезпечення території бази електроосвітленням (замовити технічні умови та придбати за свій рахунок підстанцію, змонтувати її, замінити повністю лінію електропередач на території бази, встановити нові опори); забезпечити за рахунок сторони-2 вивіз сміття, прибирання території, прибирання підсобних приміщень; зміни стосовно земельних питань вирішувати тільки за згодою двох сторін; кожний рік накопичувати кошти за рахунок внесків членів кооперативу для подальшого розвитку та благоустрою території бази (пункт 4).
6.37. Оскільки, як встановили господарські суди, договір про спільну діяльність припинив свою дію внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, то після закінчення строку дії договору, у сторін такого договору з`являється обов`язок повернутися в майновий стан, який у них існував до укладення договору про спільну діяльність.
6.38. У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що ним було понесено відповідні затрати на виконання умов договору від 01.06.2003, проте судами попередніх інстанцій не надано оцінки таким обставинам внаслідок чого не вирішено по суті питання повернення вкладу відповідача в частині понесених ним власних фінансових витрат та інвестицій у комплекс бази відпочинку.
6.39. З приводу наведеного колегія суддів зазначає, що судами попередніх інстанцій не встановлено, що відповідачем у межах розгляду спору у цій справі ставилися перед судом відповідні вимоги (зокрема шляхом пред`явлення зустрічного позову), про які наведено у касаційній скарзі щодо вирішення питання повернення відповідачу його вкладу в частині понесених ним власних фінансових витрат та інвестицій у комплекс бази відпочинку. 
6.40. При цьому, відповідач не позбавлений права звернення до суду з відповідним позовом за наявності на це підстав та належного обґрунтування своїх вимог.
6.41. Отже, такі доводи касаційної скарги є необґрунтованими, тому відхиляються.
6.42. Скаржник також посилається на те, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що договір про спільну діяльність є припиненим, оскільки відповідно до пункту 6.1 договору припинення договору може бути лише за згодою обох сторін, тоді як договір був припинений лише за згодою позивача.
6.43. Як встановили суди попередніх інстанцій, відповідно до пункту 6.1 договору припинення дії договору може бути лише за згодою обох сторін; термін дії договору з моменту підписання до 2020 року. Отже, 31.12.2019 строк дії договору про спільну діяльність закінчився; строк дії договору сторони не продовжували.
6.44. При цьому, оскільки аналогічні доводи відповідача були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, суд, надавши оцінку пункту 6.1 договору зазначив, що умова пункту 6.1 договору про припинення договору сформована таким чином, що, встановивши та узгодивши конкретний термін дії договору до 2020 року, припинення дії договору в інший термін (у тому числі у випадку дострокового розірвання договору) можливий лише за згодою обох сторін.
6.45. Колегія суддів погоджується з наведеним, зважаючи на положення частини першої статті 631 ЦК України, якою визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
6.46. До того ж, судами попередніх інстанцій не встановлено, а скаржником у касаційній скарзі не наведено про внесення сторонами змін до договору про сумісну діяльність, зокрема, продовження строку його дії шляхом укладення окремого договору, додатку чи додаткового договору до цього договору. Тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про закінчення 31.12.2019 строку дії договору про спільну діяльність від 01.06.2003.
6.47. Щодо доводів скаржника про не застосування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 46 ГПК України, які викладені у постановах від 28.09.2021 у справі № 902/743/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18 (у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених статтею 46 ГПК України), колегія суддів зазначає таке.
6.48. З матеріалів справи вбачається, що постановою Верховного Суду від 15.10.2024 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 та рішення Господарського суду Черкаської області від 13.06.2023 у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача звільнити будинки для відпочинку: 3-1, з?; К-1, к, к 2, к 3, Q-1, R-1, V-1, W-1, Z-1, z?, Y-1, D-1, X-1, x; З?-1, з?, К?-1, к, Н?-1, н, П?-1, п?, Р?-1, Б?-1, Д?-1, Д-1, Ц-1, Ш-1, Ю-1, Е-1, Ж-1, ж?, ж 2, У-1, Л?-1, Ф-1, Ц-1, М-1, сарай R?, що входять до комплексу бази відпочинку вчителів, розташованого за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський р-н, Черкаська обл.; справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.
6.49. При новому розгляді справи, до закінчення підготовчого засідання (21.01.2025) Прокурор подав до суду першої інстанції заяву від 20.01.2025 про уточнення позовних вимог, в якій просив суд викласти пункт 3 резолютивної частини позову в такій редакції: "Зобов`язати Обслуговуючий кооператив "Дніпро-2003" (код ЄДРПОУ 26357946, вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область, 19622) усунути перешкоди у користуванні Черкаській міській раді та Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради шляхом звільнення будинку для відпочинку з прибудовою 3-1,з', будинку для відпочинку з прибудовою та навісом K-l,k,k2,k3, будинку відпочинку з прибудовою Q-l,q, будинків відпочинку R-l, V-1, будинку відпочинку з прибудовою W-l, w, будинку відпочинку з навісом Z-l,z', будинку відпочинку з навісом Y-1, у, будинку відпочинку D-1, будинку відпочинку з навісом Х-1, х, будинку відпочинку з навісом З'-1, з", будинок відпочинку з прибудовою К'-1, к', будинку відпочинку з навісом Н'-1,н`, будинку відпочинку з прибудовою П'-1, п', будинків відпочинку Р'-1, Б'-1, Д'-l, Д-1, Ц-1, Ш-1, Ю-1, Е-1, будинку відпочинку з навісом Ж-1, ж', ж2, будинку відпочинку У-1, Л'-l, Ф-1, сарай R', що входять до цілісного майнового комплексу "База вчителів", за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський р-н, Черкаська обл.".
6.50. Обґрунтовуючи заяву про уточнення позовних вимог при новому розгляді справи, Прокурор послався на додаткове опрацювання даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо складових частин об`єкта нерухомого майна за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський р-н, Черкаська обл., внаслідок чого встановлено неточності у назвах прибудов (навісів) до зазначених у позовних вимогах будинків.
6.51. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
6.52. Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
6.53. Частинами третьою та четвертою статті 46 ГПК України (у редакції, чинній на момент нового розгляду цієї справи) передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.
Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.
6.54. Із системного аналізу наведеної норми убачається, що позивач наділений правом змінити предмет або підставу позову при новому розгляді справи тільки у тому разі, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, а предмет чи підстава позову при первісному розгляді були недостатніми для такого належного захисту.
6.55. Процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.
6.56. При цьому, при поданні вказаної заяви про зміну предмета позову позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК України.
6.57. Водночас колегія суддів зауважує, що доповнення немайнового позову уточненням назв прибудов (навісів) до вже зазначених при первісному поданні позову будинків (без зазначення інших будинків) не є збільшенням розміру позовних вимог. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 918/350/16, від 27.06.2018 у справі № 910/18802/17, від 28.03.2019 у справі № 910/23066/17 та від 10.09.2019 у справі № 910/13267/18).
6.58. З огляду на наведені вище правові позиції Верховного Суду, колегія суддів вважає, що подана Прокурором заява від 20.01.2025 не є заявою ані про зміну предмета, а ні про зміну підстав позову, тому відсутні підстави вважати, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 46 ГПК України, які викладені у постановах від 28.09.2021 у справі № 902/743/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.
6.59. Таким чином, доводи касаційної скарги відповідача не підтвердилися.
7. Висновки Верховного Суду
7.1. Відповідно до частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
7.2. Згідно із частиною першою статті 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
7.3. Враховуючи те, що судові рішення попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача звільнити будинок для відпочинку з прибудовою та навісом K-1, k, k2, k3, будинок для відпочинку з навісом Y-1, у, будинок для відпочинку з прибудовою К`-1, к', будинки для відпочинку Б`-1, Ю-1, Е-1, що входять до комплексу бази відпочинку вчителів, розташованого за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаського р-ну, Черкаської обл. ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішення та постанови судів попередніх інстанцій у зазначеній частині та прийняття нового рішення про задоволення позову.
8. Судові витрати
8.1. За змістом статті 315 ГПК України у постанові суду касаційної інстанції, серед іншого, зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
8.2. З огляду на задоволення касаційної скарги Прокурора, судові витрати, понесені Прокурором за подання апеляційної і касаційної скарг покладаються відповідно до статті 129 ГПК України на відповідача.
8.3. Оскільки касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги відповідачем в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на відповідача.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Дніпро- 2003" залишити без задоволення.
2. Касаційну скаргу керівника Черкаської обласної прокуратури задовольнити.
3. Рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення про задоволення позову. 
4. Зобов`язати Обслуговуючий кооператив "Дніпро- 2003" звільнити будинок для відпочинку з прибудовою 3-1, з?; будинок для відпочинку з прибудовою Q-1,q; будинки для відпочинку R-1; V-1; будинок для відпочинку з прибудовою W-1, w; будинок для відпочинку з навісом Z-1, z?; будинок для відпочинку з навісом Y-1, у; будинок для відпочинку D-1; будинок для відпочинку з навісом X-1, x; будинок для відпочинку Б`-1; будинок для відпочинку з навісом 3?-1, з??; будинок для відпочинку Е-1; будинок для відпочинку з прибудовою та навісом K-1, k, k2, k3; будинок для відпочинку з прибудовою К`-1, к'; будинок для відпочинку з навісом Н?-1, н?, будинок для відпочинку з прибудовою П?-1, п?, будинок для відпочинку Р?-1, Д?-1, Д-1, Ц-1, Ш-1; будинок для відпочинку з навісом Ж-1, ж?, ж 2; будинок для відпочинку У-1; будинок для відпочинку Л?-1, Ф-1; будинок для відпочинку Ю-1; сарай R?, що входять до комплексу бази відпочинку вчителів, розташованого за адресою: вул. Дахнівська, 9, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область.
5. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Дніпро- 2003" (19622, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Свидівок, вул. Дахнівська, 9, код ЄДРПОУ 26357946) на користь Черкаської обласної прокуратури (18001, м. Черкаси, бул. Шевченка, 286, код ЄДРПОУ 02911119) 7 037 (сім тисяч тридцять сім) грн судових витрат зі сплати судового збору.
6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Черкаської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський