КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року справа №320/47176/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄРДПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
Суть спору.
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1  (далі – позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач), в якому просить суд:
- Визнати дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві з відмови в компенсації частини нарахованої, але невиплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з 17.02.2021 по 29.02.2024 протиправними.
-Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини неотриманої пенсії в щомісячному розмірі 141,60 грн. за період з 17.02.2021 по 29.02.2024 згідно Закону № 2050-I Порядку №159. 
Аргументи сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2021 по справі № 640/19030/21 позов позивача задоволено частково - визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії Позивача з урахуванням індексації грошового забезпечення, яка зазначена у довідці Української військово-медичної академії Міністерства оборони України від 15.02.2021 Nє 30, починаючи з 17.02.2021 та зобов?язано відповідача провести Позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення, зазначеної Української військово-медичної академії Міністерства оборони України від 15.02.2021 № 30, починаючи з 17.02.2021, з урахуванням проведених виплат. Указане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва набрало законної сили, за ним видано виконавчий лист і, відповідно, 28.06.2022 відкрито виконавче провадження № 69307033 з ідентифікатором для повного доступу до інформації про виконавче провадження 6760ГО7АБ96Е. На сьогодні рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2021 по справі № 640/19030/21 відповідачем не виконано, а виконавче провадження № 69307033, відповідно, не закінчено і триває вже понад 3 роки. Надалі позивач неодноразово звертався в суд за захистом своїх порушених прав на пенсійне забезпечення до відповідача. Листом від 10.01.2024 № 2600-0310-8/6289 Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у адміністративній справі № 640/13467/21, Головним управлінням у травні 2021 року проведено перерахунок пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром з 17.02.2021 року. За період з 17.02.2021 по 28.02.2022 нараховані кошти 40 150,00 грн. Виплату заборгованості буде здійснено в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету. Також, листом від 05.08.2025 № 35387-33789/В-02/8-2600/25 Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що виплата заборгованості здійснюється в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету та враховуючи те, що нараховані на виконання рішення суду кошти підлягають виплаті в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, підстави для нарахування компенсації відсутні.
06.11.2025 відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог. 
Відповідач вказує, що Виплата сум пенсій, нарахованих за минулий час на виконання рішень судів, проводиться в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, оскільки згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов?язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень с порушенням бюджетного законодавства. Кошти на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КІКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду" та визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету за цією програмою. Враховуючи те, що нараховані на виконання рішення суду кошти підлягають виплаті в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, підстави для нарахування компенсації відсутні. З урахуванням наведеного просить у позові відмовити.
Позивачем на адресу суду подано відповідь на відзив, відповідно до якої він вказує на те, що нараховані на виконання судового рішення кошти підлягають виплаті в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, ніяким чином не впливає на підстави і порядок (механізм) виплати компенсації частини нарахованої, але невиплаченої пенсії. Також зазначає, що підстави виплати частини нарахованої, але невиплаченої вчасно пенсії врегульовані ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. А порядок (механізм) компенсація частини неотриманої пенсії здійснюється на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати» і постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати».
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 (далі – позивач) відповідно до матеріалі в пенсійної справи № 2601046731 з 17 лютого 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2021 по справі № 640/19030/21 позов позивача задоволено частково - визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії Позивача з урахуванням індексації грошового забезпечення, яка зазначена у довідці Української військово-медичної академії Міністерства оборони України від 15.02.2021 № 30, починаючи з 17.02.2021 та зобов`язано відповідача провести Позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення, зазначеної Української військово-медичної академії Міністерства оборони України від 15.02.2021 № 30, починаючи з 17.02.2021, з урахуванням проведених виплат. 
Указане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва набрало законної сили, за ним видано виконавчий лист і 28.06.2022 відкрито виконавче провадження № 69307033 з ідентифікатором для повного доступу до інформації про виконавче провадження 6760ГО7АБ96Е.
Листом від 05.08.2025 № 35387-33789/В-02/8-2600/25 Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача на його звернення про виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати про те, що виплата заборгованості здійснюється в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету та враховуючи те, що нараховані на виконання рішення суду кошти підлягають виплаті в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, підстави для нарахування відповідної компенсації відсутні.
Судом встановлено, що компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідачем не виплачено на користь позивача.
Не погоджуючись з указаним рішенням позивач звернувся до суду.
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування. 
Щодо вимоги компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 17.02.2021 по 29.02.2024
У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані ЗакономУкраїни «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі – Закон № 2050-ІІІ).
Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно із статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 159 від 21.02.2001, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі – Порядок № 159).
Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно із пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 13.01.2020 в справі №803/203/17, від 14.05.2020 у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 у справі № 280/676/19, від 15.09.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20, від 05 07.2022 у справі №420/7633/20, від 29.03.2023 у справі №120/9475/21-а, від 12.09.2024 у справах №400/5837/23, №240/18489/23, від 10.10.2024 у справі №280/5397/19, від 18.12.2024 у справі №755/15005/23 та інших досліджував питання правової природи компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та умов її здійснення.
У вказаних постановах Верховний Суд зазначав, що основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.
Тобто компенсація за порушення строків виплати доходу виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата, індексація тощо) особи (працівника) з вини відповідача (роботодавця) не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари і послуги.
Дія норм Закону № 2050-III та Порядку №159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Виплата компенсації втрати частини доходів проводиться незалежно від порядку і підстав їх (доходів) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.
У постанові від 29.05.2025 у справі № 640/12053/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків. 
Право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Тобто зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
У постановах від 24.01.2025 у справі № 380/1607/24 та від 04.09.2025 у справі № 420/16557/24 Верховний Суд вказав, що компенсація, передбачена Законом № 2050-III і Порядком №159, виплачується саме у разі порушення строків виплати доходу, а не у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі судового рішення, несвоєчасного виконання рішення суду тощо.
У постановах від 14.05.2019 у справі № 804/2994/18, від 23.12.2020 у справі №640/7975/15-а, від 05.07.2022 у справі № 420/7633/20 Верховний Суд вказав, що право особи на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати виникає з моменту фактичного порушення строку виплати доходу. Тобто така компенсація підлягає нарахуванню за весь період невиплати відповідного доходу.
Суд відхиляє покликання відповідача про те, що нараховані на виконання судового рішення кошти підлягають виплаті в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, оскільки як вірно зазначає позивач жодним чином не впливає на підстави і порядок (механізм) виплати компенсації частини нарахованої, але невиплаченої пенсії. 
Також, суд наголошує, шо підстави виплати частини нарахованої, але невиплаченої вчасно пенсії врегульовані ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Враховуючи те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2021 по справі № 640/19030/21 за період з 17.02.2021 по 28.02.2022 нараховані кошти 40 150,00 грн, однак їх виплата буде здійснюватися надалі в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету, що не заперечується відповідачем, рішення суду фактично не виконане, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язання позивача здійснити та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, підлягають задоволенню. 
Щодо визначення позивачем щомісячного розміру такої компенсації суд зазначає, що 
Як зазначено в п.4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Натомість позивач невірно ототожнив суму недоплаченої пенсії із розміром компенсації, який обраховується відповідно до Порядку № 159.
Ураховуючи те, що зі змісту позовної заяви, а також зі змісту відповіді відповідача на звернення позивача про виплату такої компенсації саме відповідно до Порядку № 159, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо розміру компенсації у сумі 141,60 грн задоволенню не підлягають. Розмір компенсації буде обрахований відповідачем на виконання рішення у цій справі в подальшому відповідно до вимог законодавства, що регулюють указані суспільні відносини.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі та зобов`язання відповідача подати звіт.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Одним з основних принципів/засад адміністративного судочинства, згідно з пунктом 5 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковість судового рішення.
Також відповідно до статей 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382, 382-3 і 383 цього Кодексу (стаття 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України).
За приписами абзацу 1 частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Таким чином Кодекс адміністративного судочинства України розмежовує випадки у яких суд може встановити судовий контроль, а у яких зобов`язаний. 
Відповідно у адміністративній справі № 320/47176/25 предметом спору є нарахування та виплата компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що не є соціальною виплатою, а є відповідно спеціальною гарантійною виплатою, передбаченою Законом України № 2050-III. Разом з тим, рішення суду ще не набрало законної сили, а тому твердження позивача про ймовірність затягування виконання рішення суду в майбутньому, є дочасним.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про передчасність клопотання позивача про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄРДПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в компенсації втрати частини нарахованої, але невиплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з 17.02.2021 по 29.02.2024 протиправними.
3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 17.02.2021 по 29.02.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії на виконання Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2021 у справі № 640/19030/21.
4. В решті частини позовних вимог - відмовити. 
5. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.