ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року   Справа № 918/690/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. , суддя Саврій В.А. 

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ТОВ "КОМ ЕКО СЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення у справі №918/690/23 
за апеляційною скаргою Здолбунівської міської ради на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 23.10.25р. суддею Пашкевич І.О. о 14:40 у м.Рівному, повний текст складено 03.11.25р. у справі № 918/690/23 
за первісним позовом ТОВ "КОМ ЕКО СЕРВІС" 
до Здолбунівської міської ради 
про стягнення 1 694 455 грн 48 коп.
та за зустрічним позовом Здолбунівської міської ради 
до ТОВ "КОМ ЕКО СЕРВІС" 
про розірвання договору і стягнення 50 000,00 грн 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №918/690/23 апеляційну скаргу Здолбунівської міської ради на рішення господарського суду Рівненської області від 23.10.25 у справі № 918/690/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Рівненської області від 23.10.25 у справі № 918/690/23 залишено без змін.
13.02.2026 від представника ТОВ "КОМ ЕКО СЕРВІС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №918/690/23 про відшкодування судових витрат.
Так, з посиланням на ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, ст. 59 Конституції України, постанову Верховного Суду від 03.11.2020 по справі №810/3213/16, рішення Європейського Суду з прав людини, п.3.2 договору вказує, що враховуючи значенням справи для Замовника, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію, сторони встановили фіксовану вартість гонорару, що становить 40 000, 00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1-3,5 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Відповідно до правил частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Так, у своєму відзиві на рішення, позивач за первісним позовом вказав, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Постанова суду апеляційної інстанції у справі ухвалена 10 лютого 2026 року, в судовому засіданні позивач за первісним позовом до закінчення судових дебатів зробив заяву стягнення понесених витрат на правову допомогу, 13.02.2026 позивачем за первісним позовом було подано заяву про ухвалення додаткового рішення з долучення відповідних документів. 
Отже, вказана заява подана в межах строку визначеному ч. 8 ст. 129 ГПК України, розглянувши заяву заяви ТОВ "КОМ ЕКО СЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення у справі №918/690/23 колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з частинами першою-третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «КОМ ЕКО СЕРВІС» та адвокатським об`єднанням «Лінія Права» укладено договір про надання правничої допомоги від 05.01.2026. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду копії: платіжної інструкції №11 від 13.02.2026, договору про надання правничої допомоги від 05.01.2026, акту здачі-приймання послуг правової допомоги 10.02.2026 до договору про надання правової допомоги від 05.01.2026, довіреність від 12.01.2024.
Отже, відповідно до пункту 1.1 договору виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику правову допомогу при розгляді Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Здолбунівської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.10.2025 у справі №918/690/23.
Під правовою допомогою сторони розуміють:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності замовника ;
- захист прав, свобод і законних інтересів замовника у господарських справах та судових провадженнях;
- вивчення документів, матеріалів господарської справи тощо, де б вони не знаходилися, зокрема (але не обмежуючись) в судових, державних, громадських органах та організаціях; законодавства, що стосуються правових питань замовника; узгодження правової позиції з замовником;
- складення подача і доповідь заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, в судових, державних і громадських органах та організаціях в інтересах замовника;
- здійснення представництва, захисту і надання правничої (правової) допомоги відповідно ст.ст. 29, 59,131-2 Конституції України, ст.ст. 58, 64 ЦПК України, ст.55, 60 КАС України, ст.ст.45, 46 КПК України, ст. 270, 271 КУпАП, ст.ст. 6, 14, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», законних інтересів і прав Клієнта в судових, державних і громадських органах та організаціях.
Згідно із п. 3.2. договору передбачено, що вартість послуг згідно даного договору становить 40 000 (сорок тисяч) гривень, що сплачуються замовником протягом 15 (п`ятнадцяти) днів, з моменту прийняття рішення у справі.
Відповідно до пункту 4.1 договору визначено, що він вступає в силу з моменту підписання сторонами договору та діє до повного виконання зобов`язань сторонами договору.
10.02.2026 підписаний акт здачі-приймання послуг правової допомоги 10.02.2026 до договору про надання правової допомоги від 05.01.2026. 
У якому визначено, що виконавець відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 30 червня 2023 року, надав для замовника правову допомогу в такому обсязі:
- Надання консультації та здійснення правового аналізу правовідносин, що виникли між Замовником та Здолбунівською міською радою;
- Вивчення положень матеріального та процесуального права, в частині необхідній для повного та належного захисту прав та охоронюваних закон інтересів Замовника при розгляді Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Здолбунівської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/690/23;
- Підготовка та подання до Північно-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу;
- Участь у судовому засіданні 10.02.2026 при розгляді Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги у справі №918/690/23.
Сторони погодили, що вартість наданої правової допомоги складає 40 000, 00 грн без ПДВ. в розрахунку І (одна) година роботи адвоката коштує 4000, 00 грн. Час витрачений адвокатом на виконання робіт, зазначених у даному акті, становить 10 (десять) годин.
Сторони погодили, що Адвокатське об`єднання належним чином виконало свої зобов`язання за Договором від 05 січня 2026 року. Жодних претензій з боку Клієнта щодо змісту обсягу та якості правової допомоги немає.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:
1) за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частина друга стаття 126 цього Кодексу);
2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;
3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. За таких умов, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;
4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також враховує пункт 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Частиною п`ятою статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Розмір таких витрат також повинен бути обґрунтованим. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі самі критерії застосовуються Європейським судом з прав людини, при вирішенні питання щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів Палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
Як убачається із матеріалів справи, клопотання про зменшення розміру заявлених витрат відповідачем за первісним позовом не заявлялося.
Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Отже, проаналізувавши акт здачі - приймання наданих послуг правової допомоги від 10.02.2026, суд апеляційної інстанції зауважує, що характер та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та співмірності оскільки, як убачається із акту, вказано, що адвокатом надавалися такі послуги як: «надання консультації та здійснення правового аналізу правовідносин, що виникли між Замовником та Здолбунівською міською радою; вивчення положень матеріального та процесуального права, в частині необхідній для повного та належного захисту прав та охоронюваних закон інтересів Замовника при розгляді Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Здолбунівської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/690/23; Підготовка та подання до Північно-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу».
Разом з тим, слід вказати, що надання консультації та здійснення правового аналізу правовідносин, що виникли між Замовником та Здолбунівською міською радою; Вивчення положень матеріального та процесуального права, в частині необхідній для повного та належного захисту прав та охоронюваних закон інтересів Замовника при розгляді Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги поданої Здолбунівською міської радою на рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/690/23 за змістом та характером правової допомоги охоплюються та дублюють послугу з підготовки та подання до Північно-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу.
Отже, щодо послуги «підготовка та подання до Північно-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу» колегія суддів вказує таке.
Так, відповідно до пунктів 69-73 постанови КГС ВС від 18.05.2022 у справі №910/4268/21 суд, вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу співмірним, повинен враховувати, чи змінювалась позиція сторін під час розгляду справи, в тому числі у судах першої та апеляційної інстанції, чи є аргументи, наведені в різних процесуальних документах, що подавались сторонами під час розгляду справи судом апеляційної та касаційної інстанцій, аналогічними аргументам, викладеним в позовній заяві та інших процесуальних документах, що подавались під час розгляду справи в суді першої інстанції тощо.
Подібна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №925/1546/20, де зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що правова позиція, викладена у відзиві на апеляційну скаргу не відрізняється від правової позиції, викладеної в зустрічній позовній заяві та у відзиві на первісний позов. Тобто фактично позиція та доводи сторін під час усього розгляду справи були незмінними, натомість коригувалась лише структура документа.
Колегія суддів зауважує, що правничу допомогу у цій справі для ТОВ "Ком Еко Сервіс" з моменту подання позовної заяви надавав один і той самий адвокат - Костюченко С.А. Вже на етапі первісного розгляду справи адвокатом було здійснено повний комплекс необхідних юридичних дій, який включав аналіз поточного стану правовідносин між сторонами, підготовку та подання позовної заяви, аналіз відзиву на позов, підготовку відповіді на відзив, аналізу зустрічного позову, підготовку відзиву на зустрічний позов, в подальшому подачу відзиву в суді апеляційної інстанції і так далі. Відтак під час нового розгляду справи № 918/690/23, в суді апеляційної інстанції адвокатом фактично виконувалися дії, спрямовані на підтримання раніше сформованої правової позиції, уточнення правових аргументів із урахуванням висновків Верховного Суду. Тобто більшість здійснених процесуальних дій мали характер продовження та оновлення попередньо виконаної роботи, а не проведення нового, самостійного аналізу доказової бази чи формування нової правової концепції захисту інтересів клієнта, а тому підставною та обґрунтованою вартістю надання вказаної послуги є 4 од. вартістю 16 000,00 грн.
Крім того, як убачається із протоколу судового засідання від 10.02.2026 послуга «як участь у судовому засіданні 10.02.2026 при розгляді Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги у справі №918/690/23» зайняла у адвоката з 11:09 засідання розпочато до 11:42 засідання завершено, відповідно 33 хв., що відповідно до розрахунку 1 год. адвоката 4000 грн отже співмірною та обґрунтованою буде вартість вказаної послуги є 2200 грн.
За таких обставин, зважаючи на складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів і кількість судових засідань, тривалість розгляду справи у суді апеляційної інстанції при новому розгляді справи, беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, із урахуванням вимог статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000 грн 00 коп. є завищеним, а обґрунтованим є відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при новому розгляді справи у суді апеляційної інстанції є 18 200 грн 00 коп. В решті слід відмовити.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи №910/13071/19.
Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегією суддів у даній справі були враховані висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про часткове задоволення заяви позивача за первісним позовом встановив, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критеріями розумності і обґрунтованості таких витрат, та скористався, з посиланням на частину п`яту статті 129 ГПК України, правом суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, врахувавши при цьому недоведення доказами їх фактичності, неминучості, необхідності саме в тому розмірі, який позивач за первісним позовом та адвокат обумовили в договорі від 05.01.2026.
Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини між позивачем за первісним позовом та адвокатом за укладеним договором про надання правової допомоги від 05.01.2026, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цими договорами не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач за первісним позовом та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони винести додаткове рішення, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат.

Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задоволити частково заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ ЕКО СЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення у справі №918/690/23.
2. Стягнути із Здолбунівської міської ради (вул. В.Жука, буд. 1, м. Здолбунів, Здолбунівський р-н, Рівненська обл., 35700, код ЄДРПОУ 05391130) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ ЕКО СЕРВІС" (вул. 8 Березня, 37, Здолбунів, Рівненська обл., 35705, код ЄДРПОУ 39032752) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 18 200,00 грн.
В решті у задоволенні заяви відмовити.
3. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Рівненської області.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
5. Справу №918/690/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "02" березня 2026 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В. 

Суддя   Коломис В.В. 

Суддя   Саврій В.А.